ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 р. 	Справа № 520/15992/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Русанової В.Б. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2025, головуючий суддя І інстанції: Горшкова О.О., м. Харків, повний текст складено 14.08.25 у справі № 520/15992/25
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі за текстом також – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі за текстом також – відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області), у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 24.02.2025 №205050010161 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати з 16 лютого 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно з пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 за №1058-IV;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Харківській області при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 01.01.1999 по 30.09.1999, з 22.11.1999 по 02.11.2018;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду у цій справі протягом 20 днів з дня набрання рішенням законної сили.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2025 року позовні вимоги залишено без задоволення. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає про неврахування судом першої інстанції обставин справи та приписів чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини. Так, указує, що судом першої інстанції не враховано те, що позивач був призначений на посаду кабельника-спаювальника згідно з записами трудової книжки з 21.04.1998, тобто під час призначення на посаду діяв Наказ від 30.07.1994 за №155, згідно з яким за результатами атестації робочих місць за умовами праці, робочі місця кабельника-спаювальника вважались зі шкідливими умовами праці, шо надавало право на пенсію на пільгових умовах. Крім того, згідно з довідкою № 35-19-157 від 17.10.2022, виданою АТ «Укртелеком», умови та характер роботи позивача не змінювалися саме з моменту прийняття на роботу, а не з моменту проведення чергової атестації. Також судом першої інстанції не враховано того, що позачергова атестація підприємством не проводилася, докорінних змін в умовах праці не було, що підтверджується довідкою, в якій зазначено, що позивач працював повний робочий день. Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 за №461 затверджено Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умова; до розділу XXIX «Зв`язок» Постанови КМУ від 24.06.2016 за №461 до Список 2 належать: Робітники, зайняті на роботах із спаювання освинцьованих кабелів і кабелів з поліетиленовими та поліхлорвініловими оболонками.
Щодо рішення суду від 15.04.2024 у справі №520/10149/23 зазначає, що суд обмежився лише зобов`язанням відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії з урахуванням висновків, викладених у рішенні суду, тобто судове рішення носило, по суті, рекомендаційний характер, не встановлювало обов`язку вчинити конкретні дії щодо зарахування стажу, а лише зобов`язувало здійснити повторний розгляд заяви. Окрім того, у рішенні №520/10149/23 не було чітко зазначено, що періоди роботи позивача з 01.01.1999 по 30.09.1999 та з 22.11.1999 по 02.11.2018 не підлягають зарахуванню до пільгового стажу позивача за Списком №2.
Зазначає, що з огляду на оспорювані відповідачем періоди роботи позивача за Списком 2 з 01.01.1999 по 30.09.1999 та з 22.11.1999 по 02.11.2018 пільговий стаж позивача за Списком 2 складає 20 років 4 місяці 22 дні і позивач має право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком 2 згідно з пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 за №1058-IV. Наполягає на необхідності встановлення судового контролю у разі задоволення вимог позову.
За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задольнити.
Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 16 лютого 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2.
За принципом екстериторіальності, заяву ОСОБА_1 розглянуто Головним управлінням ПФУ в Харківській області.
Рішенням Відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 24.02.2025 за №205050010161 відмовлено в призначенні пенсії ОСОБА_1 в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, передбаченого статтею 114 пунктом 2 підпунктом 2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішення обґрунтоване тим, що повторно розглянувши заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду, до страхового cтaжу зараховано всі періоди роботи; до пільгового cтaжу не зараховано періоди роботи з 01.01.1999 по 30.09.1999 та з 22.11.1999 по 02.11.2018 згідно з довідкою № 35-19-157 від 17.10.2022, оскільки результатами проведеної атестації право на пільгове пенсійне забезпечення не підтверджене.
Не погодившись із таким рішенням, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав з позовом у цій справі.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, виходив з того, що у межах розгляду справи № 520/10149/23 судом уже було досліджено та встановлено обставини, пов`язані з проведенням атестації робочих місць та визначенням, що займана позивачем посада не надавала права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Під час розгляду цієї справи позивачем не надано жодних нових доказів, які б спростовували встановлені судом обставини, чи свідчили про появу нових фактичних даних.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Відповідно до частин першої, другої статті 5 Закону № 1058-ІV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Статтею 26 Закону № 1058-ІV, яка визначає умови призначення пенсії за віком, передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення відповідного віку та за наявності відповідного страхового стажу.
Статтею 24 Закону № 1058-ІV визначено, що страховий стаж, необхідний для призначення пенсії, обчислюється відповідно до вимог цього Закону за даними, які містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів (записів трудової книжки) та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
До набрання чинності Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі також - Закон № 1788-XII).
Відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-XII на пільгових умовах право на пенсію за віком незалежно від місця останньої роботи мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Частиною 1 статті 114 Закону № 1058-IV передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статі 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.
За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків.
Отже, право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, мають чоловіки після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 29 років 6 місяців, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.
За змістом оскаржуваного рішення відповідачем відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, передбаченого п. 2 ч. 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Так, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 24.02.2025 за №205050010161 обґрунтоване тим, що до пільгового cтaжу ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи з 01.01.1999 по 30.09.1999 та з 22.11.1999 по 02.11.2018 згідно з довідкою № 35-19-157 від 17.10.2022 на посаді кабельника-спаювальника в AT«УКРТЕЛЕКОМ», оскільки за результатами проведеної атестації право на пільгове пенсійне забезпечення не підтверджене.
З цього приводу колегія суддів зазначає таке.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 за №162 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" затверджено Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день да право на пенсію за віком на пільгових умовах затверджено Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Відповідно до позиції 23100000-12624 розділу XXIX «Зв`язок» Списку №2, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, кабельники-паяльщики, зайняті на роботах по спаюванню освинцьованих кабелів і кабелів з поліетиленовими і поліхлорвініловими оболонками, віднесені до професії із шкідливими і важкими умовами праці.
В подальшому, Постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 за №162 втратила чинність згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 за №36.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 за №36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджено Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день да право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Позицією 29 розділу XXIX «Зв`язок» зазначеного Списку №2 передбачено посаду: кабельники-спаювальники, зайняті на роботах із спаювання освинцьованих кабелів і кабелів з поліетиленовими та поліхлорвініловими оболонками.
В подальшому, Постанова Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 за №36 втратила чинність згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 за №461.
Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 за №461 затверджено Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком пільгових умовах. 
До розділу XXIX «Зв`язок» Постанови КМУ від 24.06.2016 за №461 до Списку 2 належать: Робітники, зайняті на роботах із спаювання освинцьованих кабелів і кабелів з поліетиленовими та поліхлорвініловими оболонками.
Отже, посада кабельника-спаювальника, зайнятого на роботах із спаювання освинцьованих кабелів і кабелів з поліетиленовими та поліхлорвініловими оболонками, передбачена у всіх редакціях Списку № 2.
Разом з цим, причиною відмови у зарахуванні періодів роботи позивача з 01.01.1999 по 30.09.1999 та з 22.11.1999 по 02.11.2018 на посаді кабельника-спаювальника в AT«УКРТЕЛЕКОМ» стало те, що проведеною атестацією робочого місця право на пільгове пенсійне забезпечення не підтверджене.
Так, згідно з довідкою AT«УКРТЕЛЕКОМ» від 17.10.2022 за № 35-19-157 атестація робочих місць за умовами праці від 31.12.1998 є первинною атестацією; атестація робочих місць за умовами праці від 31.12.1998 не підтвердила право на пільгове пенсійне забезпечення згідно зі Списком № 2 за професією кабельник-спаювальник; атестація робочих місць за умовами праці в 2009 році та 2014 році не підтвердила право на пільгове пенсійне забезпечення згідно зі Списком № 2 за професією кабельник-спаювальник; атестація робочих місць за умовами праці в 2016 році не підтвердила право на пільгове пенсійне забезпечення згідно зі Списком № 2 за професією кабельник-спаювальник.
Суд зазначає, що порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 за № 442 (далі – Порядок № 442) та передбачає, що атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна ж мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Атестація робочих місць відповідно до пункту 6 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць за умовами праці передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.
Пунктами 8, 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць за умовами праці визначено, що відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінсоцполітики разом з МОЗ. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговими пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, зокрема, у зв`язку із зайнятістю на шкідливих умовах праці за Списком №2, є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.
Такими документами можуть бути карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.
За обставинами справи питання зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 01.01.1999 до 30.09.1999 та з 22.11.1999 до 02.11.2018 вже було предметом судового розгляду у межах справи № 520/10149/23, в якій ОСОБА_1 оскаржував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 15.03.2023 за №205050010161, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.
Так, судовими інстанціями у межах справи № 520/10149/23 встановлено, що позивач працював кабельником-спаювальником в АТ «УКРТЕЛЕКОМ» з 21.04.1998 до 30.09.1999 та з 22.11.1999 до 02.11.2018 після набуття чинності Постанови. Отже, право на пільгове пенсійне забезпечення має бути прямо підтверджене результатами атестації.
Позивачем разом з позовною заявою у межах справи № 520/10149/23 надано до суду картки робочих місць, накази, за результатами проведених атестацій робочих місць 1994, 2009, 2016 років.
Згідно з наказом від 30.07.1994 за №155, за результатами атестації робочих місць за мовами праці, робочі місця кабельника-спаювальника вважались зі шкідливими умовами праці, що надавали право на пенсію на пільгових умовах.
Чергова атестація робочих місць проведена 31.12.1998. Згідно з відомостями розділу V картки умов праці кабельника-спаювальника пенсійне забезпечення здійснюється на загальних підставах. У розділі ІІІ картки умов праці зазначено, що тривалість дії на робітників шкідливих факторів складає менше 80%.
Чергова атестація робочих місць проведена 01.12.2016. Згідно з відомостями розділу V картки умов праці №12 (дата дослідження робочого місця 01.12.2016) право на пільгове пенсійне забезпечення не передбачено.
Згідно з довідкою №35-19-157 від 17.10.2022, виданою АТ «УКРТЕЛЕКОМ», умови та характер роботи не змінювалися.
Отже, під час розгляду справи № 520/10149/23 судом установлено, шо до зарахування належить період роботи позивача на посаді кабельника-спаювальника з 21.04.1998 до 31.12.1998 – періоду роботи до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення чергової атестації, якою відповідне право на пільгове пенсійне забезпечення не підтверджене.
Оскільки чергова атестація робочих місць проведена 31.12.1998 і вказаною атестацією не підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення не підтверджене, подальші атестації також не підтвердили право на пільгове пенсійне забезпечення не підтверджене, суд відмовив у задоволенні позову в частині зарахування періодів роботи позивача з 01.01.1999 по 30.09.1999, з 22.11.1999 по 02.11.2018 до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до Списку №2.
Тобто в межах розгляду справи № 520/10149/23 судом уже було досліджено та встановлено обставини, пов`язані з проведенням атестації робочих місць та визначенням, що займана позивачем посада не давала права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Згідно з частиною 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, ураховуючи, що зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 01.01.1999 по 30.09.1999, з 22.11.1999 по 02.11.2018 було предметом розгляду справи № 520/10149/23, в якій ОСОБА_1 був позивачем, установлені судом обставини не підлягають доказуванню.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 у справі № 520/10149/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 15.03.2023 №205050010161 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 у справі № 520/10149/23 набрало законної сили, оскільки залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.07.2024.
ОСОБА_1 не оскаржував рішення суду в частині незарахування до пільгового стажу періодів роботи з 01.01.1999 по 30.09.1999, з 22.11.1999 по 02.11.2018, суд апеляційної інстанції розглядав справу в апеляційного оскарження органом Пенсійного фонду, з чого можна дійти висновку, що позивач фактично погодився з судовим рішенням.
За таких обставин, зважаючи на положення частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України та принцип правової визначеності, суд не вправі робити інші висновки щодо вже встановлених обставин за відсутності нових доказів чи нових обставин.
Під час розгляду цієї справи позивачем не надано жодних нових доказів, які б спростовували зазначені обставини, установлені судом, чи свідчили про появу нових фактичних даних.
Надано ті самі атестаційні листи, які вже були предметом дослідження у попередній справі, нової атестації не проведено, доказів оскарження результатів попередньої атестації або визнання її недійсною у встановленому законом порядку позивачем також не надано.
Наведені позивачем правові позиції Верховного Суду не є релевантними до спірних правовідносин з урахуванням обставин, установлених під час розгляду справи. Позивачем в апеляційній скарзі не наведено обґрунтувань стосовно тотожності правовідносин у цьому спорі та у вказаних ним постановах Верховного Суду.
Так, у справах, на які здійснено посилання, взагалі не проводилася атестація робочих місць, що й стало підставою для висновків судів, в тому числі і Верховного Суду. Натомість у цій справі атестація робочих місць проводилася неодноразово, і результати цих атестацій вже були досліджені та оцінені судом у попередньому провадженні між тими ж сторонами.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для зарахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи з 01.01.1999 по 30.09.1999, з 22.11.1999 по 02.11.2018, а тому, як наслідок, і рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 24.02.2025 за №205050010161 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 є законним та прийнятим у межах чинного законодавства.
Зазначене свідчить про відсутність підстав для встановлення судового контролю у справі.
Апеляційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведені висновки суду. У ній також не зазначено інших міркувань, які б не були предметом перевірки суду першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення такого аргументу.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції в оскаржуваній частині правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Зважаючи на результати апеляційного розгляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для розподілу судових витрат. 
Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 у справі № 520/15992/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	В.Б. Русанова   А.О. Бегунц