Справа № 161/2047/26 
Провадження № 2/161/2819/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2026 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області
у складі:
головуючого судді Гриня О.М.
за участю секретаря судового засідання Жежерун Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 , яка подана в її інтересах адвокатом Шевчук Дар`єю Олегівною до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, -
В С Т А Н О В И В :

І. Короткий зміст позовних вимог
Адвокат Шевчук Д.О. звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 з вищевказаним позовом.
Позовну заяву обґрунтовує тим, що позивач ОСОБА_1 є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , іншим співвласником є відповідач ОСОБА_2 , який є її сином.
Агресивна поведінка відповідача ОСОБА_2 , пов`язана з його тривалим вживанням алкоголю та відмовою від нагляду нарколога та проходження психокорегуючої терапії. Через відмову відповідача від лікування між ним та позивачем систематично виникають конфлікти, а саме відповідач вчиняє домашнє насилля відносно своєї матері.
Наведене підтверджується наступними документами:
-постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.11.2021 у справі № 161/18783/21, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні домашнього насильства фізичного та психологічного характеру, відносно матері ОСОБА_1 , а саме вдарив, штовхав, погрожував, ображав, забирав ключі, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психологічному здоров`ю;
-терміновим заборонним приписом серії АА № 377524 від 18.09.2023 відносно ОСОБА_2 строком на 10 днів, а саме за те, що він 18.09.2023 о 12 год. 45 хв. за місцем свого проживання вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно матері, а саме: ображав, погрожував, шарпав;
-постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.12.2023 у справі № 161/16584/23, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні домашнього насильства фізичного та психологічного характеру, відносно матері ОСОБА_1 , а саме ображав, погрожував, шарпав її, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психологічному здоров`ю;
-терміновим заборонним приписом серії АА № 378145 від 17.10.2023 відносно ОСОБА_2 строком на 10 днів, а саме за те, що він 17.10.2023 о 15 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство відносно матері, а саме: словесно ображав, погрожував, штовхав.
-постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.11.2023 у справі № 161/18473/23, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні домашнього насильства фізичного та психологічного характеру, відносно матері ОСОБА_1 , а саме словесно ображав, погрожував, штовхав, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психологічному здоров`ю;
-терміновим заборонним приписом серії АА № 329560 від 21.01.2024 відносно ОСОБА_2 строком на 05 днів, а саме за те, що він 21.01.2024 о 13 год. 10 хв. за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно матері, а саме: висловлювався нецензурними словами, кричав, погрожував розправою;
-постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.04.2024 у справі № 161/2529/24, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні домашнього насильства психологічного характеру, відносно матері ОСОБА_1 , а саме висловлювався нецензурними словами, погрожував розправою внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої. При цьому, правопорушення вчинено повторно, протягом року.
Систематичні образи та нецензурна лайка в бік позивача є грубим приниженням її честь та гідності. Її кривдник – це єдиний син, через дії якого вона залишається сама зі своїми проблемами, а будучи особою з інвалідністю ІІ групи по зору, вона є беззахисною перед насильницьким діями її сина. Постійне психологічне та фізичне насильство вплинуло на погіршення стану здоров`я позивачу. Зокрема, внаслідок побиття сином у жовтні 2021, позивачу було встановлено діагноз «Посттравматичний деформуючий остеоартроз лівого колінного суглоба І ступеня з тимчасовим порушенням функції». Отримана тоді травма і досі погіршує самопочуття позивача та впливає на її життя, вона змушена проходити постійне лікування та реабілітацію. Крім цього, у позивача відбулося різке погіршення зору та загострилися супутні захворювання.
Вважає, що завдані позивачу моральні страждання слід оцінити в 55 000,00 грн., та врахувати глибину моральних страждань позивача, з урахуванням того, що її кривдником є син, а вчинені ним дії призвели до накопичувального ефекту та станом на зараз суттєво погіршило її фізичний та психологічний стан.
Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 55 000,00 грн.

ІІ. Стислий виклад позиції відповідача
Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. 
17.03.2026 відповідач подав до суду клопотання в якому просив провести розгляд справи у його відсутності, зазначив, що позовних вимог він не визнає та просив суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

ІІІ. Процесуальні дії суду, клопотання та заяви учасників судового процесу
Ухвалою судді від 02.02.2026 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін та за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою суду від 11.02.2026 здійснено перехід в розгляд справи з повідомлення сторін.
Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, заявлений позов підтримала та просила задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності.

ІV. Фактичні обставини справи
Сторони є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 05.04.2007.
Позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення.
Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.11.2021 у справі № 161/18783/21, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні домашнього насильства фізичного та психологічного характеру, відносно матері ОСОБА_1 , а саме вдарив, штовхав, погрожував, ображав, забирав ключі, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психологічному здоров`ю. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170,00 грн. Постанова набрала законної сили 10.12.2021.
18.09.2023 до ОСОБА_2 застосовано терміновий заборонним приписом серії АА № 377524 строком на 10 днів у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства, а саме 18.09.2023 о 12 год. 45 хв. за місцем свого проживання вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно матері, а саме: ображав, погрожував, шарпав.
Терміновим заборонним приписом серії АА № 378145 від 17.10.2023 відносно ОСОБА_2 строком на 10 днів застосовано заходи термінового заборонного припису у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства, а саме за те, що він 17.10.2023 о 15 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство відносно матері, а саме: словесно ображав, погрожував, штовхав.
Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.12.2023 у справі № 161/16584/23, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні домашнього насильства фізичного та психологічного характеру, відносно матері ОСОБА_1 , а саме ображав, погрожував, шарпав її, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психологічному здоров`ю. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП та на підставі ст.22 КУпАП звільнено його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі закрито. Постанова набрала законної сили 12.12.2023.
Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.11.2023 у справі № 161/18473/23, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні домашнього насильства фізичного та психологічного характеру, відносно матері ОСОБА_1 , а саме словесно ображав, погрожував, штовхав, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психологічному здоров`ю. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. Постановою Волинського апеляційного суду від 27.12.2023 змінено постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.11.2023, виключено з мотивувальної та резолютивної частин посилання на стягнення з ОСОБА_2 в користь держави судовий збір. Постанова набрала законної сили 27.12.2023.
21.01.2024 до ОСОБА_2 застосовано терміновий заборонним приписом серії АА № 329560 строком на 05 днів у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства, а саме 21.01.2024 о 13 год. 10 хв. за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно матері, а саме: висловлювався нецензурними словами, кричав, погрожував розправою.
Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.04.2024 у справі № 161/2529/24, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні домашнього насильства психологічного характеру, відносно матері ОСОБА_1 , а саме висловлювався нецензурними словами, погрожував розправою внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої. При цьому, правопорушення вчинено повторно, протягом року. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.173-2 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. Постанова набрала законної сили 23.04.2024.
Із наданих суду медичних документів вбачається, що ОСОБА_1 з 05.08.2024 по 30.08.2024 проходила планову медичну реабілітацію в КП «Медичний центр реабілітації учасників бойових дій ЛМТГ» з діагнозом «Посттравматичний лівобічний гонартроз внаслідок застарілого пошкодження обох менісків лівого колінного суглоба. ДОА обох колінних суглобів І ст. Остеохондроз ПВХ. Люмбалгія».
Згідно виписки 87/213 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого 1960/36 від 15.07.2025 ОСОБА_1 , встановлено діагноз: «Незріла ускладнена катаракта обох очей. Ускладнена міопія обох очей, високого ступеня, дегенеративна форма. Посттравматичний лівобічний гонартроз внаслідок застарілого пошкодження обох менісків лівого колінного суглоба. ДОА обох колінних суглобів І ст. ПДОА обох кистей Rtg І-ІІ ст. Гемартроз. Кіста Бейкера. Остеохондроз хребта у дорослих, попереково-грудний відділ».

V. Мотиви суду та застосоване законодавство
Згідно із ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ч.1 ст.1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Положеннями частин першої-третьої статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грошима, іншим майном або в інший спосіб.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно із роз`ясненнями, які містяться у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 № 5 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, крім випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12.07.2007)
Ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.
В силу ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 неодноразове піддавалася домашньому насиллю з боку її сина відповідача ОСОБА_2 , що підтверджується рядом постанов Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.11.2021, 01.12.2023, 07.11.2023, 11.04.2024. 
Також, у зв`язку з вчиненням домашнього насилля ОСОБА_2 відносно матері ОСОБА_1 до відповідача було застосовано термінові заборонні приписи від 18.09.2023, 17.10.2023, 21.01.2024.
Отже, внаслідок неправомірних дій, з вини відповідача, позивач зазнала душевних та фізичних страждань, страху та переживань у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, що негативно позначилось на її здоров`ї, так як остання є особою з інвалідністю ІІ групи.
З огляду на вказане, позивач, як особа, яка зазнала домашнього насильства, має право на відшкодування моральної шкоди, що узгоджується з вимогами ст. 30 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та ст.ст. 23,1167 ЦК України.
Відповідно до положень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках.
Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд враховує характер, обсяг та глибину страждань (фізичних, душевних, психічних), яких позивачка зазнала внаслідок домашнього насильства, вимушені життєві зміни, вимоги розумності та справедливості та вважає обґрунтованим стягнення з відповідача на користь позивача 3 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої домашнім насильством.
При цьому суд, відкидає наявність причино-наслідкового зв`язку між діями відповідача та подальшим отриманням травм позивачем і відповідно її лікування саме внаслідок таких дій, оскільки наведене не підтверджене належними та допустимими доказами.
Надані суду медичні документи підтверджують наявність у позивача різного роду захворювань у зв`язку з чим лікарями було встановлено відповідні діагнози та надано рекомендації щодо лікування. Такі документи не містять даних про те, що діагноз «Посттравматичний лівобічний гонартроз внаслідок застарілого пошкодження обох менісків лівого колінного суглоба. ДОА обох колінних суглобів І ст. Остеохондроз ПВХ. Люмбалгія» було встановлено після побиття або інших протиправних дій відповідача, а твердження позивача щодо цього не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи.
Також, суду не наданого доказів того, що саме внаслідок пережитих психологічних та фізичних страждань, у позивача різко погіршився стан здоров`я, відбулося загострення хвороби або ж її прогресування. 
Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 3 000,00 грн.

VI.Судові витрати
Оскільки, позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а відповідач відповідно до посвідчення серія НОМЕР_1 є особою з інвалідністю ІІ групи і також звільнений від сплати судового збору, судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 89 ЦПК України, на підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК України, суд, -
У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , яка подана в її інтересах адвокатом Шевчук Дар`єю Олегівною до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди – задовольнити частково.
Стягувати з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач:  ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 );
Відповідач:  ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП – НОМЕР_3 );

Повне рішення складено та підписано 19 березня 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області          О.М. Гринь