ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2026 року Чернігів Справа № 620/11863/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючої судді Падій В.В.,
за участі секретаря Калюжної В.В.,
розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить:
-визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 11.08.2025 № 253450004060;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 наступні періоди: періоди роботи згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 10.01.1988; періоди робота з 01.07.1978 по 24.08.1982, з 16.03.1987 по 18.04.2000, з 18.94.2000 по 14.0S.2003 згідно трудової книжки. НОМЕР_2 від 31.05.2003; період отримання допомоги по безробіттю з 27.12.2005 по 21.12.2006 згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 31.05.2003 та призначити мені пенсію за віком з 16.08.2025.
Обґрунтовуючи вимоги, позивач вказує на порушення відповідачем у спірних правовідносинах чинного законодавства України на момент їх виникнення, що стало підставою для його звернення до суду.
Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В. від 17.11.2025 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.Відповідачем поданий відзив на позов, в якому заперечує проти задоволення позову та вказує, що розглянувши заяву позивача та додані до неї документи за принципом екстериторіальності,
ними було встановлено, що вік позивача на момент звернення з заявою призначення пенсії складає 59 років 06 місяців 11 місяців 19 днів, страховий стаж становить: 21 рік 02 місяці 26 днів, а тому прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком № 253450004060 від 11.08.2025, оскільки у позивача відсутня необхідна кількість страхового стажу — 32 роки.
Ухвалою суду від 16.01.2026 вирішено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 14:00 год. 03.02.2026.
Позивачем подана відповідь на відзив на позов, в якій наголошує, що він не є роботодавцем, записів до трудових книжок не робив, його вини у неточності записів у трудовій книжці немає, тому не має втрачати свій страховий стаж за зроблені у трудовій книжці розбіжності та неточності, на які звертає увагу відповідач. Також звертає увагу суду, що 22.03.2024, у зв`язку з обстрілом зі сторони РФ, відбулося загорання приміщення, орендованого архівом, внаслідок пожежі було знищено майно архіву та архівні документи які були передані на зберігання до архіву, що підтверджується Актом комісії утвореної розпорядженням міського голови від 02.04.2024 №68 «Про утворення комісії з визначення шкоди та збитків завданих збройною агресією Російської Федерації» від 15.04.2024, а тому у нього відсутня будь-яка можливість надати додаткові довідки, які бажає отримати відповідач.
Ухвалами суду від 25.02.2026, занесеною секретарем судового засідання до протоколу судового засідання, відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про допит свідків, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 04.03.2026 на 11.00 год.
Учасники справи про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. 
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.
Судом встановлено, що 04.08.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV. 
Відповідач, розглянувши заяву та додані до неї документи за принципом екстериторіальності, 
встановив, що вік позивача на момент звернення з заявою призначення пенсії за віком складає 59 років 06 місяців 11 місяців 19 днів, страховий стаж становить: 21 рік 02 місяці 26 днів.
За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів, відповідачем до страхового стажу позивача не зараховано :
- періоди роботи згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 10.01.1988, оскільки на титульній сторінці трудової книжки дата народження не відповідає паспортним даним заявника, печатка підприємства при заповнені документу (печатка України) не відповідає періоду заповнення цієї трудової книжки (10.01.1988 рік — період УРСР). Також в електронній пенсійній справі відсутні уточнюючі довідки про відпрацьовані виходні та встановлений мінімум вихододнів в колгоспі, відсутня довідка про перейменування підприємства;
- періоди роботи з 01.07.1978 по 24.08.1982, з 16.03.1987 по 18.04.2000, з 18.04.2000 по 14.05.2003 згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 31.05.2003 (стаж зараховано частково з 
01.01.1999 року по 15.05.2003 рік згідно даних в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування), оскільки дані періоди роботи зроблені до дати видачі трудової книжки;
- період отримання допомоги по безробіттю з 27.12.2005 по 21.12.2006 згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 31.05.2003, оскільки існують розбіжності між датою заповнення підприємством ТОВ «Авангард» трудової книжки (31.05.2003) та датою звільнення з ТОВ «Авангард» (14.05.2003) у вищезазначеній трудовій книжці.
Відповідачем прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком №253450004060 від 11.08.2025, оскільки у позивача відсутня необхідна кількість страхового стажу - 32 роки.
Вважаючи протиправним рішення відповідача щодо не зарахування до страхового стажу спірних періодів трудової діяльності, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд застосовує джерела правового регулювання у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, та зважає на наступне.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади та місцевого самоврядування здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.
Вчинення ж державним органом чи органом місцевого самоврядування, їх посадовою особою дій у межах компетенції, але не передбаченим способом, у не передбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.
Обсяг судового контролю в адміністративних справах визначено частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій зазначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до статті 1 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII “Про пенсійне забезпечення” (далі – Закон №1788-XII) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
У свою чергу правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 09.07.2003 №1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі - Закон №1058-IV).
Закон №1058-IV розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування та визначає, зокрема, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.
Згідно з частиною 1 статті 9 Закону №1058-ІV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.
Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV, який набрав чинності з 01.01.2004, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Таке ж визначення містить і частина 1 статті 24 Закону №1058-IV, яка передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058-IV пріоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
За статтею 56 Закону №1788-ХІІ До стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
З системного аналізу норм законодавства слідує, що до 01.01.2004 стаж підтверджується документально, в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV.
Як вбачається з предмету спору дослідженню підлягає правомірність дій відповідача щодо не зарахування до страхового стажу позивача спірних періодів роботи, а саме:
- періоди роботи згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 10.01.1988, оскільки на титульній сторінці трудової книжки дата народження не відповідає паспортним даним заявника, печатка підприємства при заповнені документу (печатка України) не відповідає періоду заповнення цієї трудової книжки (10.01.1988 рік — період УРСР). Також в електронній пенсійній справі відсутні уточнюючі довідки про відпрацьовані виходні та встановлений мінімум вихододнів в колгоспі, відсутня довідка про перейменування підприємства;
- періоди роботи з 01.07.1978 по 24.08.1982, з 16.03.1987 по 18.04.2000, з 18.04.2000 по 14.05.2003 згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 31.05.2003 (стаж зараховано частково з 
01.01.1999 року по 15.05.2003 рік згідно даних в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування), оскільки дані періоди роботи зроблені до дати видачі трудової книжки;
- період отримання допомоги по безробіттю з 27.12.2005 по 21.12.2006 згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 31.05.2003, оскільки існують розбіжності між датою заповнення підприємством ТОВ «Авангард» трудової книжки (31.05.2003) та датою звільнення з ТОВ «Авангард» (14.05.2003) у вищезазначеній трудовій книжці.
Суд зауважує, що статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі – Порядок №637).
Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Таким чином основним документом, який підтверджує наявний стаж роботи є трудова книжка, а інші документи приймаються до уваги виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Суд зауважує, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №234/13910/17 та від 07.03.2018 у справі №233/2084/17.
Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі – Інструкція).
Згідно з пунктом 1.1. цієї Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. 
До трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди (підпункт 2.2 Інструкції).
Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (підпункт 2.3 Інструкції).
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (підпункт 2.4. Інструкції).
Як встановлено судом для призначення пенсії за віком позивачем надано відповідачу трудову книжку колгоспника серії НОМЕР_1 від 10.01.1988 та трудову книжку серії НОМЕР_2 від 31.05.2003.
Зі змісту трудових книжок слідує, що Колективне сільськогосподарське підприємство «Авангард» з 20.01.2000 реорганізоване в Товариство з обмеженою відповідальністю «Авангард».
Також судом встановлено, що зміст записів у трудових книжках частково переплітається. 
Зі змісту довідок № 07-03/20 від 16.06.2025 та № 07-03/22 від 18.06.2025 Трудового архіву Семенівської міської ради слідує, що у Трудовому архіві Семенівської міської ради на зберіганні знаходився фонд №62 ТОВ «Авангард» с. Погорільці Семенівського району Чернігівської області в кількості 980 одиниць зберігання за 1945-2003 та № 72 «Приватне підприємство «Погорільське» с. Погорільці Семенівського району Чернігівської області у кількості 4 одиниць зберігання за 2003- 2006 роки, проте 22.03.2024 у зв`язку з обстрілом зі сторони РФ відбулося загорання приміщення, орендованого архівом, внаслідок пожежі було знищено майно архіву та архівні документи які були передані на зберігання до архіву, що підтверджується Актом комісії, утвореної розпорядженням міського голови від 02.04.2024 № 68 «Про утворення комісії з визначення шкода та збитків завданих збройною агресією Російської Федерації» від 15.04.2024.
За таких обставин суд погоджується з доводами позивача про неможливість надати відповідачу довідки для підтвердження оспорюваних періодів роботи в колгоспі, а саме довідки про встановлений та фактично відпрацьованого мінімуму фактичної участі у громадському господарстві на підставі первинних документів.
Проте з архівної довідки Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області від 06.02.2026 №07-07/Є-59 вбачається, що згідно рішення загальних зборів колгоспу «Авангард» Погорільської сільської ради Семенівського району Чернігівської області від 12.02.1993 року колгосп «Авангард» реорганізовано та на його базі створено КСП «Авангард» Погорільської сільської ради Семенівського району Чернігівської області. Згідно з рішенням загальних зборів від 13.03.2000 КСП «Авангард» реорганізовано та на його базі створено ТОВ «Авангард». На засіданні правління колгоспу «Авангард» Погорільської сільської ради Семенівського району Чернігівської області (протокол №18 від 03.07.1982) було вирішено рекомендувати загальним зборам колгоспників прийняти в члени колгоспу ОСОБА_1 (так у документі). На засіданні правління колгоспу «Авангард» Погорільської сільської ради Семенівського району Чернігівської області (протокол №4 від 09.04.1987) слухали інформацію голови колгоспу про призначення ОСОБА_1 бригадиром по заготівлі кормів з 17.03.1987 з оплатою 160 руб. 00 коп та вирішили призначити бригадиром по заготівлі кормів ОСОБА_1 з 17.03.87 з оплатою 160 руб. 00 коп. 
Також у вказаній архівній довідці вказано, що протоколи ТОВ «Авангард» с. Погорільці Семенівського району Чернігівської області з 2000 року на державне зберігання в архівний відділ районної державної адміністрації не надходили. 
За таких обставин суд відхиляє посилання відповідача на той факт, що оскільки, трудова книжка колгоспника НОМЕР_1 від 10.01.1988 оформлена із порушенням вимог законодавства, оскільки подані позивачем документи у сукупності підтверджують його роботу у колгоспі «Авангард».
Крім того необхідно зазначити, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06.03.2018 під час розгляду справи в аналогічних правовідносинах № 754/14898/15-а, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України).
Окрім того суд зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України).
Також суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства та не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.
Аналогічна правова позиція підтримана і Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України).
Враховуючи вищенаведене, суд погоджується з доводами позивача, що подані ним документи в сукупності підтверджують його стаж роботи у період з 01.07.1978 по 24.08.1982, з 16.03.1987 по 18.04.2000, з 19.04.2000 по 14.05.2003 та період отримання допомоги по безробіттю з 27.12.2005 по 21.12.2006.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.
При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 2 статті 2 та частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.Згідно статті 139 Кодексу адміністративного судочинства за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 2422 грн 40 коп.
Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 11.08.2025 № 253450004060 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи, з 01.07.1978 по 24.08.1982, з 16.03.1987 по 18.04.2000, з 19.04.2000 по 14.05.2003 та період отримання допомоги по безробіттю з 27.12.2005 по 21.12.2006, та призначити пенсію за віком ОСОБА_1 з 16.08.2025.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.
Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. 

Повний текст рішення виготовлено 17 березня 2026 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ).
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (просп. Соборний, буд. 158Б, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69005, код ЄДРПОУ - 20490012).

Суддя В.В. Падій