Номер провадження: 22-ц/813/3298/26 
Справа № 509/6759/24
Головуючий у першій інстанції Кириченко П.Л.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого – Громіка Р.Д.,
суддів – Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,
за участю секретаря – Скрипченко Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутності учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 травня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на навчання,

ВСТАНОВИВ:
1. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог.
22 листопада 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.
Позовна заява вмотивована тим, що відповідач є батьком повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка навчається у «Міжнародному гуманітарному університеті», 1 курс факультет лінгвістики та перекладу, денна форма навчання, за спеціальності «Філологія», за кошти фізичних та юридичних осіб, від участі у вихованні та утриманні дитини самоухиляється, не турбується про здоров`я і розвиток дитини, має постійний дохід, а тому просить стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на навчання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку до закінчення дитиною навчання, але не більш як до досягнення дитиною 23 років та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 травня 2025 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на навчання задоволено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на навчання дитини в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 22 листопада 2024 року по 30 червня 2028 року, але не більш ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково і стягувати аліменти у розмірі 1/8 частини усіх доходів, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга вмотивована тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали справи та зроблено помилкові висновки про задоволення позовних вимог.

Сповіщення сторін та заяви у справі.
Про судове засідання, призначене на 08 квітня 2026 року, сторони були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи, однак у судове засідання не з`явились, обидві сторони подали заяву про розгляд справи без їхньої участі.
Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.
Повний текст судового рішення складено 20 квітня 2026 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є працездатним батьком дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка будучи повнолітньою особою проживає разом з позивачкою.
Повнолітня дитина ОСОБА_3 навчається у Міжнародному гуманітарному університеті, 1 курс факультет лінгвістики та перекладу, денна форма навчання, за спеціальності «Філологія», за кошти фізичних та юридичних осіб, термін закінчення навчання до 30.06.2028 року, що підтверджується довідкою навчального закладу від 02.09.2024 року (а.с.13). Повнолітня дитина ОСОБА_3 фактично перебуває на утриманні позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , код НОМЕР_1 , до суду направила заяву з якої вбачається, що вона дійсно перебуває на утриманні своєї матері та не заперечує, щодо стягнення аліментів на її користь.
Відповідно до Договору про надання платної освіти від 01.09.2024 вартість платної освітньої послуги складає на навчальний рік 17 950 грн на рік (а.с.14 ).
Відповідач від участі у вихованні та утриманні дитини ухиляється. Позивачка ОСОБА_2 проживає у сільської місцевості, є домогосподаркою. Відповідач ОСОБА_1 проживає у сільської місцевості. 
Відповідач до суду направив відзив, з якого вбачається, що він має на утриманні непрацездатну мати та інших осіб, а тому вважав, що він має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/8 частки від всіх видів доходу.
Наявність на утриманні близьких родичів, в тому числі мати, не звільняє відповідача від утримання дитини на оплату витрат на її навчання, належних та допустимих доказів своїх доходів відповідач суду не надав. Хоча дитина є повнолітньої особою, однак проходить навчання, та не має можливості здійснювати сплату за своє навчання. 
Відповідно до ст.ст.182, 184 СК України та враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище позивачки та відповідача, та рівності батьків в участі утриманні дитини, суд першої інстанції вважав можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), до 30 червня 2028 року, але не більш ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років щомісячно, починаючи з повнолітня дитини.
Також суд першої інстанції правильно зазначив, що позивачка звернулась до адвоката про надання адвокатських послуг між позивачкою та адвокатом був укладений договір, розмір професійної правничої допомоги складає 3000 грн, відповідач не направив до суду свої заперечення щодо розміру даної винагороди, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позов є обґрунтований, з урахуванням предмету спору, його складності, а тому суд вважав можливим відповідно до ст.ст.137,141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.
Апеляційний суд звертає увагу скаржника на те, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка).
Щодо наданої стороною відповідача довідки Міжнародного університету №216 від 26.03.2026 про те, що ОСОБА_3 надано академічну відпустку з 01.02.2026 по 31.01.2027 за сімейними обставини, то колегія суддів зазначає таке.
Частинами першою–третьою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
В постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 листопада 2020 року у справі № 752/1839/19 та від 11 листопада 2020 року у справі № 760/16979/15-ц зазначено, що за змістом статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції.
В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 336/1461/19, від 07 липня 2021 року у справі № 509/4286/16-ц, від 14 липня 2021 року у справі № 405/2098/18 зроблено правовий висновок про те, що така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 367 ЦПК України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.
Апеляційний суд зазначає, що довідка Міжнародного університету №216 від 26.03.2026 видана після ухвалення рішення судом першої інстанції, а тому є новим доказом, і не може бути прийнята судом апеляційної інстанції.
Водночас суд апеляційної інстанції зазначає, що у даному випадку відповідач не позбавлений права звернення до суду із позовною заявою про звільнення від сплати аліментів.
Наведені в апеляційній скарзі інші доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції. 
Одночасно апеляційний суд зазначає, що доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, власної інтерпретації судового рішення, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.
Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 травня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 20 квітня 2026 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

С.М. Сегеда