РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
01 квітня 2026 р.  Справа № 120/5330/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віятик Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що рішенням ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 17.03.2025 №024550005646 їй протиправно відмовлено в призначенні пенсії та не зараховано до страхового стажу періоди роботи: з 09.09.1980 по 06.12.1983; з 05.05.1984 по 27.07.1991; з 13.08.1991 по 15.12.1991; з 01.04.1992 по 03.12.2001; з 29.03.2000 по 03.12.2001 та з 10.07.2001 по 10.12.2001, відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 09.09.1980 та архівної довідки №01-13-116, виданої 17.03.2022 Комунальною установою «Трудовий архів Шаргородської міської ради», архівної довідки №13/50-1, виданої 10.02.2025 Трудовим архівом Овруцької міської ради Житомирської області.
Ухвалою судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
09.05.2025 подано відзив на позовну заяву, в якому Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області заперечує щодо задоволення даного позову. Зокрема зазначає, що спірним рішенням правомірно відмовлено позивачу у призначенні пенсії, оскільки на момент звернення не вистачало необхідного страхового стажу, передбаченого ст. 26 Закону №1058.
23.05.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області подано відзив на позовну заяву, у якому заперечує щодо задоволення позову у повному обсязі та просить відмовити у його задоволенні.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Вивчивши матеріали адміністративної справи та оцінивши надані сторонами докази суд встановив наступне.
10.03.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону № 1058.
Розгляд заяви здійснювався Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області за принципом екстериторіальності.
За наслідками розгляду вказаної заяви прийнято рішення №024550005646 від 17.03.2025, яким відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком.
Згідно вказаного рішення вік заявниці 62 роки 11 місяців; страховий стаж особи - 13 років 4 місяці.
За результатом розгляду документів, до страхового стажу не зараховано періоди роботи, згідно трудової книжки НОМЕР_1 :
- з 09.09.1980 по 06.12.1983, оскільки дописано дату наказу про зарахування на роботу;
- з 05.05.1984 по 27.07.1991 - виправлено номер наказу про звільнення. Разом з тим, не враховано період роботи згідно архівної довідки від 08.04.2022 № ИСХ-316/ЗСИБ НДА, яка видана на території російської федерації, оскільки зазначений документ, не має установленої форми та може прийматися на території України за умови проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документи були складені;
- з 13.08.1991 по 15.12.1991 - відсутня інформація про встановлений та відпрацьований мінімум трудової участі в громадському господарстві (колгоспі);
- з 29.03.2000 по 03.12.2001 та з 10.07.2001 по 10.12.2001 - часткова сплата страхових внесків, взято за даними Реєстру;
- з 17.01.2007 по 12.01.2008 - період отримання допомоги по безробіттю не завірено печаткою центра зайнятості.
Крім того, до розгляду не взяті архівні довідки від 17.03.2022 № 01-13-116 та від 10.02.2025 № 13/50-1, оскільки неможливо встановити належність документів заявниці в зв`язку з тим, що зазначене в них ім`я та по-батькові скорочено (“Вас.”, Ліда) та не відповідає паспорту особи (“Вікт”). Факт приналежності вищезазначених документів може бути встановлений у судовому порядку.
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
У розумінні абз. 22 ст. 1 Закону № 1058-IV пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. За змістом ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років за наявності страхового стаж, зокрема, в період з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року – не менше 29 років. У разі відсутності страхового стажу, передбаченого ч. 1 ст. 26 Закону № 1058, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки за наявності страхового стажу в період з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року – від 22 до 32 років.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
10.03.2025 позивач звернулася до Пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком, враховуючи ст. 26 Закону № 1058-IV.
При оформленні пенсії за віком позивач надала необхідний пакет документів для призначення пенсії.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України - трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Згідно пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.
Відповідно до п. 3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів. Водночас, страховий стаж, набутий до 01 січня 2004 року, підтверджується трудовою книжкою та документами, визначеними Порядком № 637, а страховий стаж, набутий після 01 січня 2004 року, підтверджується довідкою з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Пунктами 17. 1 та 18 даного Порядку визначено, що у разі коли в трудовій книжці є записи з виправленнями або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи на підприємствах, в установах, організаціях або їх правонаступниках, розташованих на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, стаж роботи, який дає право на пенсію, зараховується у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики.
Згідно ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Порядок ведення трудових книжок було урегульовано, зокрема, Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.74 № 162, Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 17.08.93 за № 110.
Суд звертає увагу, що у трудову книжку серії НОМЕР_1 від 09.09.1980 внесені записи про всі періоди роботи позивача.
Трудова книжка позивача вперше заповнювалась 09.09.1980 року. На той час діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162.
Згідно з пунктом 2.2 Інструкції №162 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по-батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Згідно з пунктом 2.11 Інструкції №162 першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після того ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформлюється в такому ж порядку, як і прийом на роботу.
Відповідно до пункту 2.3 Інструкції №162 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільнені - день звільнень повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Суд зауважує, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року у справі №677/277/17.
Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а викладена правова позиція, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Крім того, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.
В свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо призначення пенсії за віком.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 21.02.2018 року в справі №687/975/17.
Крім того, такої ж правової позиції дотримується Сьомий апеляційний адміністративний суд, зокрема у постанові від 10.02.2026 у справі № 560/19631/25.
Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що спірні записи у трудовій книжці є недійсними та недостовірними.
При цьому варто зауважити, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Відтак суд вважає, що записи трудової книжки є достатньою підставою для підтвердження стажу роботи позивачки для призначення пенсії. Водночас, незарахування зазначених у трудовій книжці періодів роботи до страхового стажу, є необґрунтованим та протиправним.
З огляду на це, періоди роботи позивача відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 підлягають зарахуванню до страхового стажу.
Також для підтвердження страхового стажу разом з заявою про призначення пенсії позивач надала відповідачу архівну довідку №01-13-116 від 17.03.2022, видану КУ «Трудовий архів Шаргородської міської ради» та архівну довідку №13/50-1 від 10.02.2025, видану Трудовим архівом Овруцької міської ради Житомирської області.
Стосовно написання імені та по батькові у відомостях про особу в архівній довідці №01-13-116 від 17.03.2022, а саме "Ліда та "Вас.", суд зазначає, що цілком зрозумілим є той факт, що позначення імені "Ліда" та по батькові "Вас." є скороченням від " ОСОБА_2 ".
При прийнятті оскаржуваного рішення про відмову у призначенні пенсії відповідач не врахував той факт, що довідки №01-13-116 від 17.03.2022 та №13/50-1 від 10.02.2025 в шапці яких містить інформацію, що видані ОСОБА_1 з повним зазначенням по батькові особи-заявника.
Суд приходить до висновку, що такий недолік у написанні імені та по батькові ніяким чином не впливає на можливість врахувати дані довідки при призначенні пенсії. Мова йде про одну й ту ж особу ОСОБА_1 , що додатково підтверджується записами трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 09.09.1980.
Отже, неповне (неточне) написання імені та по батькові в архівних довідках (виданих на підставі первинних документів господарств, де працювала позивач), при тому, що судом встановлено, що мова йде саме про ОСОБА_1 , про що свідчать інші докази на підтвердження цього ж страхового стажу (трудова книжка), не є підставою для не зарахування спірного періоду до її страхового стажу. 
Відтак періоди трудової діяльності позивача, вказані в архівних довідках №01-13-116 від 17.03.2022 та №13/50-1 від 10.02.2025 підлягають до зарахування до страхового стажу.
Отже, перевіривши в сукупності підстави прийняття рішення про відмову відповідача в призначенні пенсії за віком від 17.03.2025 №024550005646, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання такого рішення протиправним та його скасування.
Тому, з метою захисту порушених прав та інтересів позивача, необхідно зобов`язати пенсійний орган зарахувати до страхового стажу період її роботи з 09.09.1980 по 06.12.1983; з 05.05.1984 по 27.07.1991; з 13.08.1991 по 15.12.1991; з 01.04.1992 по 03.12.2001 та з 10.07.2001 по 10.12.2001, відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 09.09.1980 та архівної довідки №01-13-116 від 17.03.2022, виданої Комунальною установою «Трудовий архів Шаргородської міської ради», архівної довідки №13/50-1 від 10.02.2025, виданої Трудовим архівом Овруцької міської ради Житомирської області та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 10.03.2025.
Разом з тим, визначаючись щодо пенсійного органу, який слід зобов`язати зарахувати спірний період роботи до страхового стажу позивачки, суд зазначає наступне.
Пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
У справі, яка розглядається суд встановив, що для прийняття рішення за результатами розгляду поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності визначено територіальний підрозділ ПФУ - ГУ ПФУ в Кіровоградській області, рішенням якого відмовлено в призначенні пенсії за віком.
Відтак, дії зобов`язального характеру щодо зарахування спірних періодів до страхового стажу позивачки має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що першочергово вирішував питання про призначення пенсії за віком, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Кіровоградській області.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 08 лютого 2024 року в справі № 500/1216/23.
Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відтак, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій і докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, у визначений судом спосіб.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень частини 1 статті 139 КАС України. 
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 17.03.2025 №024550005646 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 09.09.1980 по 06.12.1983; з 05.05.1984 по 27.07.1991; з 13.08.1991 по 15.12.1991; з 01.04.1992 по 03.12.2001 та з 10.07.2001 по 10.12.2001, відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 09.09.1980, архівної довідки №01-13-116 від 17.03.2022, виданої Комунальною установою «Трудовий архів Шаргородської міської ради», архівної довідки №13/50-1 від 10.02.2025, виданої Трудовим архівом Овруцької міської ради Житомирської області та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 10.03.2025.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 968,96 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, код ЄДРПОУ 13322403)
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7А, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009, код ЄДРПОУ 20632802)

Суддя Віятик Наталія Володимирівна