ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.04.2026 Справа № 914/1850/25(914/1284/25) 

Господарський суд Львівської області у складі судді Чорній Л.З., за участю секретаря судового засідання Цурак У.Ю., розглянувши матеріали справи за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Цитрекс-Україна», Київська область, Бучанський р-н, м. Вишневе,
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Трансмарт СМ”, м. Львів.
про стягнення 2 158 068,55 грн

в межах провадження у справі № 914/1850/25
за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «Молочна компанія «Галичина» (79024, Львівська область, м. Львів, вул. Липинського, буд. 54, ЄДРПОУ 39685014)
про банкрутство: Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансмарт СМ» (79018, Львівська область, м. Львів, вул. Шараневича І., буд. 1; код ЄДРПОУ 43023513)

Представники сторін:
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився
ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа № 914/1284/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цитрекс -Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю “Трансмарт СМ” про стягнення 2 158 068,39 грн
Ухвалою від 29.04.2025 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Під час розгляду справи, встановлено, що 30.07.2025 Господарським судом Львівської області було постановлено ухвалу у справі № 914/1850/25, якою, серед іншого, відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Трансмарт СМ” (79018, Львівська область, м. Львів, вул. Шараневича І., буд. 1; код ЄДРПОУ 43023513).
Ухвалою суду від 18.09.2025 справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цитрекс -Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю “Трансмарт СМ” про стягнення 2 158 068,39 грн передано для розгляду в межах справи № 914/1850/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Трансмарт СМ”.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22.09.2025, справу №914/1284/25 передано судді Чорній Л.З. в провадженні якої перебуває справа № 914/1850/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансмарт СМ».
Ухвалою від 30.07.2025 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансмарт СМ», введено процедуру розпорядження майном, призначено розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансмарт СМ» арбітражного керуючого Гаврилюка Олександра Романовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №1361 від 08.08.2013, адреса офісу: 79016, м. Львів, вул. Сембратовичів, 7, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ). Попереднє засідання суду призначено на 15.10.2025.
Ухвалою суду від 29.09.2025 справу №914/1284/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цитрекс -Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю “Трансмарт СМ” про стягнення 2 158 068,39 грн, прийнято до розгляду в межах провадження справи №914/1850/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансмарт СМ» та присвоєно справі номер провадження – №914/1850/25(914/1284/25).
Підстави відкладення розгляду справи викладено в відповідних ухвалах суду, розгляд справи відкладено на 15.04.2026.
У судове засідання 15.04.2026 представники сторін не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового засідання, причин неявки суду не повідомили.
15.04.2026 відповідач сформував в системі «Електронний суд» заяву, в якій просить розгляд справи №914/1850/25(914/2355/25) без участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю “Трансмарт СМ”, при розгляді справи врахувати позицію відповідача про наявність боргу перед позивачем в розмірі 2 066 898,16 грн. та відсутність заперечень щодо долучених до позову доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Пунктом 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Судом встановлено, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, відповідно до ст. 13 ГПК України, учасникам справи створювались необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.
У судовому засіданні 15.04.2026 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Позиції сторін. 
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що між позивачем та відповідач укладено договір поставки, за яким позивач зобов`язувався поставляти товар, а відповідач відповідно приймати та оплачувати даний товар. Постачальник виконав свої зобов`язання за договором належним чином в повному обсязі та в узгоджений сторонами строк, що підтверджується видатковими накладними та товаро-супровідними накладними. Зобов`язання з оплати товару покупцем не виконані. Позивач просить стягнути з відповідача 2 066 898,16 грн заборгованості, 73 162,90 грн втрат від інфляції, 18 007,49 грн 3% річних та 32 371,02 грн судового збору.
Відповідач відзиву на позовну заяву у строк, визначений судом, не подав. У заяві від 15.04.2025 вказав, що згідно з даними бухгалтерського обліку, ТОВ «Трансмарт СМ» підтверджує наявність боргу перед позивачем в розмірі 2 066 898,16 грн. станом на 15.04.2026. Також наявність боргу підтверджено і підписаним 25.02.2025 сторонами актом звіряння взаємних розрахунків станом на 31.01.2025.
Обставини справи встановлені судом. 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 19.12.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Цитрекс-Україна» (Постачальник/Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРАНСМАРТ СМ» (Покупець/Відповідач) укладено договір поставки №191222/02П (надалі - Договір поставки), відповідно до умов якого, Постачальник зобов`язаний поставляти, а Покупець приймати та оплачувати товар на умовах цього договору. 
Порядок розрахунків між Покупцем та Постачальником передбачений пунктом 6.5. Договору, відповідно до якого, Покупець здійснює оплату за товар шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня поставки товару.
Згідно з п. 3.12 Договору, право власності на поставлений Товар переходить від Постачальника до Покупця з моменту фактичної передачі товару і підписання сторонами товаросупровідних документів. Датою поставки Товару вважається дата підписання Покупцем Товаро-транспортної та Видаткової накладної.
Пунктом 2.8 Договору встановлено умови, згідно яких Постачальник вважається таким, що виконав свої зобов`язання щодо поставки з моменту передачі Товару і повного пакету належним чином оформлених товаросупровідних документів Покупцеві згідно з умовами Договору та чинного законодавства України. Замовлення вважається виконаним, а Постачальник вважається таким, що виконав свої зобов`язання щодо поставки, якщо він здійснив поставку Товарів в узгоджений із Покупцем день і час, в асортименті і кількості, згідно Замовленню, за цінами, затвердженими Сторонами в Специфікації, з повним пакетом супровідної документації, в повній відповідності з чинним законодавством України і умовами Договору.
Факт поставки товару у зазначений період підтверджують долучені до позовної заяви копії видаткових накладних та товаро-транспортних накладних.
25.02.2025 між позивачем та відповідачем складено акт звірки взаємних розрахунків у якому зазначено, що станом на 31.01.2025 у відповідача існує заборгованість перед позивачем у розмірі 2 066 898,16 грн.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю- продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
У відповідності до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі- продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно зі ст. 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
У відповідності до ст. 664 Цивільного кодексу України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Відповідно до статті 688 Цивільного кодексу України, на покупця покладено обов`язок повідомити продавця про порушення умов договору щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.
Відповідно до ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.
Договір купівлі-продажу є сплатним, відтак одним із основних обов`язків покупця є оплата ціни товару. Ціна - грошове відображення вартості товару за його кількісну одиницю. Ціна товару, як правило, визначається у договорі за згодою сторін.
У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Договором передбачено відтермінування платежу на 21 (двадцять один) календарний день. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За приписами ст. ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.
Матеріалами справи встановлено, а відповідачем не спростовано факт поставки товару, що підтверджується належними доказами, які долучені до матеріалів справи. 
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача 2 066 898,16 грн заборгованості.
Відповідно до норм постановлених ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Натомість, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу зарахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до п. 6.5. Договору, оплата товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня поставки товару. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку Покупця. 
Крім основного боргу, за прострочення виконання грошових зобов`язань за укладеним договором позивач просить стягнути з відповідача 73 162,90 втрат від інфляції, 18 007,49 грн 3% річних.
Відповідальність за порушення грошового зобов`язання передбачена статтею 625 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 статті 625 Цивільного кодексу України).
Відтак, враховуючи положення частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.
Аналогічна правова позиція наведена у Постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18.
Судом перевірено розрахунок 3% річних та втрат від інфляції, визнано його арифметично правильним та обґрунтованим.
Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на викладене, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані поданими доказами та підлягають задоволенню.
Судові витрати.
Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Судовий збір у розмірі 32 371,02 грн, відповідно до норм ст. 129 ГПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 1, 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 216, 234, 235 ГПК України, суд 
ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансмарт СМ» (79018, Львівська область, м. Львів, вул. Шараневича І, буд. 1; ЄДРПОУ 43023513) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цитрекс-Україна» (08132, Київська область, Бучанський (Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Промислова, буд. 5; код ЄДРПОУ 40155437) 2 066 898,16 грн заборгованості, 73 162,90 грн втрат від інфляції, 18 007,49 грн 3% річних та 32 371,02 грн судового збору.

Наказ видати згідно з ст. 327 ГПК України після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення господарського суду може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 20.04.2026.

Суддя Чорній Л.З.