ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року	Львів	Справа № 380/6900/24 пров. № А/857/5318/25	

Восьмий апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,
суддів: Довгої О.І., Глушка І.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2024 року (суддя- Грень Н.М., ухвалене в м.Львові) у справі № 380/6900/24 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

29 березня 2024 Головне управління ДПС у Львівській області звернулося в суд з адміністративним позовом до Фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 податкового боргу до бюджету в розмірі 47 964,26 грн..
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2024 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з прийнятим рішенням суду Головне управління ДПС у Львівській області оскаржило його подавши апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції. Вважає, що оскаржуване рішення винесене без належного з`ясування обставин справи і з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить його скасувати і прийняти нове, яким адміністративний позов задоволити.
Відзив на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції поданий не був.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно довідки Головного управління ДПС у Львівській області про податкову заборгованість ОСОБА_1 станом на 21.03.2024, у відповідача наявний податковий борг в загальній сумі 251222,90 грн., а саме:
-по орендній платі з фізичних осіб в загальній сумі 247913,39 грн (основний платіж 46774,91 грн; основний платіж за актом документальної перевірки в сумі 120757,32 грн; штрафні санкції в сумі 59384,90 грн, пеня в сумі 20996,26 грн);
-по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в загальній сумі 2196,53 грн (основний платіж 2196,53 грн);
-по земельному податку з фізичних осіб в загальній сумі 343,31 грн (основний платіж 343,31 грн);
-по земельному податку з фізичних осіб Івано – Франківська ТГ в загальній сумі 769,67 грн (основний платіж 769,67 грн).
Згідно довідки стягненню підлягає борг в сумі 47964,26 грн по орендній платі з фізичних осіб, а саме 46774,91 грн.
Податковий борг по орендній платі сумі 38831,03 грн, який підлягає стягненню виник на підставі самостійно поданої податкової декларації від 19.02.2018.
Контролюючий орган 10.08.2020 року виставив відповідачу податкову вимогу форми “Ф” № 99178-17 відповідно до якої сума податкового боргу відповідача становить 15103,20 грн. 
Докази оскарження податкової вимоги у адміністративному або судовому порядку у матеріалах справи відсутні.
08.05.2024 відповідачем сплачено суму податкового боргу по орендній платі з фізичних осіб у розмірі 47964,26 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №0.0.3629054418.1 з призначенням платежу:140;2506016637; 18010900 орендна плата з фізичних осіб, ОСОБА_1 .
Після сплати відповідачем суми боргу, визначеної у позовній заяві, позивач надіслав до суду заяву про зменшення позовних вимог та додаткові пояснення у яких зазначив, що відповідно до довідки про суми податкового боргу, у фізичної особи ОСОБА_1 наявна заборгованість станом на 21.03.2024 в сумі 251222,90 грн. предметом стягнення в межах даної позовної заяви є сума заборгованості у розмірі 38831,03 грн. Вказаний борг по орендній платі становлять самостійно нараховані суми коштів згідно з поданими податковими деклараціями від 19.02.2018 за 5 місяців у розмірі 9354,98х4 місяці+9354,99 грн. У зв`язку з наявністю податкового боргу у відповідача сплачені ним 08.05.2024 суми коштів у розмірі 47964,26 грн були спрямовані на сплату заборгованості в порядку черговості. Отже, враховуючи погашення відповідачем заборгованості у розмірі 47964, 26 грн вищевказана сума податкового боргу зарахована в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення. Відтак, сплачено частину заявленої в рамках цієї справи пені та частину боргу по податковій декларації від 19.02.2018, а саме заборгованість за вересень 2018 року.
Позивач у зв`язку з непогашенням відповідачем податкового боргу, звернувся із цим позовом про його стягнення.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України.
Відповідно до статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами.
Згідно підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до пункту 41.4 статті 41 Податкового кодексу України органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 цього пункту, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень. 
Згідно підпункту 41.1.1 пункту 41.1 цієї ж статті контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.
Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня. 
Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.
Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом. 
Пунктом 54.1. статті 54 Податкового кодексу встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Згідно пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Відповідно до пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.
Згідно пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп. 54.3.1 - 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Відповідно до абзацу 4 пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу, податкове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Відтак суд першої інстанції правильно вказав, що у разі несплати платником податків протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, визначеного контролюючим органом грошового зобов`язання та не оскарження у зазначений строк відповідного рішення контролюючого органу, таке податкове зобов`язання вважається узгодженим. А грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків, оскарженню не підлягає.
Згідно підпункту 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Згідно з пунктом 59.3 статті 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Відповідно до пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Відтак, податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення до моменту, зокрема, повного погашення податкового боргу платником за всіма видами податків і зборів.
При цьому податковим законодавством не передбачено необхідності повторного направлення платнику податків податкової вимоги у разі зміни (крім зменшення до нуля) суми його податкового боргу.
В такому випадку право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 30 днів з дня скерування на адресу платника податків податкової вимоги, надісланої на раніше існуючий податковий борг, і реалізація такого права у часі не обмежена, а право на стягнення новоствореного податкового боргу виникає на наступний день, що настає за днем граничного строку сплати узгодженого грошового зобов`язання.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, що на виконання вказаних положень Податкового кодексу України контролюючий орган 29.12.2021 року виставив відповідачу податкову вимогу форми “Ф” № 0099046-1303-1303 відповідно до якої сума податкового боргу відповідача становить 3610,12 грн. 
Доказів оскарження та скасування зазначеної податкової вимоги та визначеної у ній суми податкового боргу відповідачем не надано, а судом не встановлено.
Пунктом 87.11 статті 87 Податкового кодексу України передбачено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження. 
Згідно п. 87.9 ст. 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.
При погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені (п. 131.2 ст. 131 ПК України).
Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжній інструкції (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному п. 131.2 ст. 131 ПК України.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідно до довідки Головного управління ДПС у Львівській області про податкову заборгованість ОСОБА_1 станом на 21.03.2024, у відповідача наявний податковий борг в загальній сумі 251222,90 грн., а саме:
-по орендній платі з фізичних осіб в загальній сумі 247913,39 грн (основний платіж 46774,91 грн; основний платіж за актом документальної перевірки в сумі 120757,32 грн; штрафні санкції в сумі 59384,90 грн, пеня в сумі 20996,26 грн);
-по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в загальній сумі 2196,53 грн (основний платіж 2196,53 грн);
-по земельному податку з фізичних осіб в загальній сумі 343,31 грн (основний платіж 343,31 грн);
-по земельному податку з фізичних осіб Івано – Франківська ТГ в загальній сумі 769,67 грн (основний платіж 769,67 грн).
У довідці вказано, що стягненню підлягає борг в сум 47964,26 грн по орендній платі з фізичних осіб, а саме 46774,91 грн.
08.05.2024 відповідачем сплачено суму податкового боргу по орендній платі з фізичних осіб у розмірі 47964,26 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №0.0.3629054418.1 з призначенням платежу:140;2506016637; 18010900 орендна плата з фізичних осіб, ОСОБА_1 .
Як зазначає позивач, що у зв`язку з наявністю податкового боргу у відповідача сплачені ним 08.05.2024 суми коштів у розмірі 47964,26 грн були спрямовані на сплату заборгованості в порядку черговості. Отже, враховуючи погашення відповідачем заборгованості у розмірі 47964, 26 грн вищевказана сума податкового боргу зарахована в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення. Відтак, сплачено частину заявленої в рамках цієї справи пені та частину боргу по податковій декларації від 19.02.2018, а саме заборгованість за вересень 2018 року.
Проте, суд першої інстанції вірно вказав, що доказів існування та підстав виникнення іншої суми узгодженого податкового зобов`язання у ОСОБА_1 позивачем не надано, а тому покликання відповідача на п. 87.9 ст.87 та п.131.2 ст. 131 Податкового кодексу України є необґрунтованими. 
Згідно долученої позивачем до додаткових пояснень від 07.06.2024 (вх. 43289) ІКПП відповідача по орендній платі з фізичних осіб, 08.05.2024 податковим органом зараховано сплачену відповідачем суму боргу 47964,26 грн в рахунок погашення заборгованості з єдиного внеску. Утім, у матеріалах справи відсутні будь які докази існування у відповідача податкового боргу по єдиному внеску про що свідчить довідка позивача про податкову заборгованість ОСОБА_1 станом на 21.03.2024 та розрахунок суми боргу, як і відсутні докази того, що вказане податкове зобов`язання є узгодженим. 
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога контролюючого органу про стягнення зі ОСОБА_1 податкового боргу в сумі 38831,03 грн є безпідставною та задоволенню не підлягає.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2024 року у справі №380/6900/24 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	О. І. Довга