Номер провадження: 22-ц/813/1170/26 
Справа № 947/11722/24
Головуючий у першій інстанції Петренко В.С.
Доповідач Драгомерецький М. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді: Драгомерецького М.М.,
суддів колегії: Громіка Р.Д., Сегеди С.М.,
при секретарі: Узун Н.Д.,

за участю: представника ОСОБА_1 – адвоката Румянцева О.Г.,
представника ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» – Дяченка В.О.,

переглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», в інтересах якого діє Дяченко Віктор Олександрович, на додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, -

В С Т А Н О В И В:

08 квітня 2024 року ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє адвокат Румянцев О.Г. звернулися до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі ПрАТ «УПСК») про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, в якій просили стягнути страхове відшкодування шкоди, заподіяної смертю в загальному розмірі 180 000 грн, страхове відшкодування моральної шкоди , заподіяної смертю в загальному розмірі 60 000 грн, пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 39 287,67 грн, інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 104 705,31 грн, три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 22 270,68 грн, судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та як законний представник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ПрАТ «УПСК» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи задоволено.
Стягнуто з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_1 , діючої як законний представник ОСОБА_3 страхове відшкодування шкоди, заподіяної смертю в розмірі 90 000 грн.
Стягнуто з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_1 , діючої як законний представник ОСОБА_2 страхове відшкодування шкоди, заподіяної смертю в розмірі 90 000 грн.
Стягнуто з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю в розмірі 20 000 грн. 
Стягнуто з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_1 , діючої як законний представник ОСОБА_3 страхове відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю в розмірі 20 000 грн. 
Стягнуто з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_1 , діючої як законний представник ОСОБА_2 страхове відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю в розмірі 20 000 грн.
Стягнуто з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 39 287,67 грн; інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 104 705,31 грн; три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 22 270,68 грн.
Стягнуто з ПрАТ «УПСК» на користь держави судовий збір в сумі 4 062,63 грн. 
07 листопада 2024 року представник позивачки ОСОБА_1 – адвокат Румянцев О.Г. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 22 250 гривень.
11 листопада 2024 року від представника ПрАТ «УПСК» надійшла заява, відповідно до якої він не погодився з розміром правової допомоги, заявленим позивачем, вважав його завищеним та не співмірним, тому просив зменшити його до суми 10 000 гривень.
Додатковим рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2024 року заяву представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Румянцева Олександра Геннадійовича про ухвалення додаткового рішення, задоволено частково.
Стягнуто з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 15 000 гривень. В іншій частині заяви відмовлено.
Не погодившись із вищезазначеним додатковим рішенням суду першої інстанції, представник ПрАТ «УПСК» звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви представник позивачки про відшкодування витрат на правову на правову допомогу в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Заслухавши суддю-доповідача, представника ПрАТ «УПСК» – Дяченка В.О., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представник ОСОБА_1 – адвоката Румянцева О.Г., який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за наступних підстав.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
У постанові Великої Палати Верховного Суду у від 19.02.2020 у справі №755/9215/15 (провадження №14-382цс19), зазначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Згідно положень частин 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 137 ЦПК України).
Згідно правил пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача;
Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Як було встановлено матеріалами справи встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2024 року не було вирішено питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу
Судом першої інстанції встановлено, згідно договору про надання правничої допомоги від 22.10.2020 між ОСОБА_5 та адвокатом Румянцевим Олександром Геннадійовичем, акту прийому-передачі наданої правової допомоги №01 від 05.11.2024 з детальним описом робіт, із зазначенням витраченого часу та вартості послуг, оплата послуг адвоката становить 22 250 гривень.
Також було встановлено, що вказана сума була перерахована ОСОБА_5 на рахунок адвоката Румянцева Олександра Геннадійовича, відповідно до рахунку №01 від 05.11.2024.
Задовольняючі частково заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції вказав, що позивачем дійсно по справі були понесені витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 22 250 грн, що підтверджується вище переліченими доказами. Однак, виходячи з принципів розумності, справедливості, співмірності та пропорційності, суд вважає, що з відповідача ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_1 слід стягнути суму витрат на правничу допомогу в розмірі 15 000 гривень.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, та вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000 гривень, в даному випадку є співмірними із складністю даної справи, її тривалістю та виконаними адвокатом роботами, розмір таких витрат відповідає критерію реальності, справедливості, розумності їхнього розміру.
В апеляційній скарзі представник відповідача зазначає, що до розподілу між сторонами підлягала не вся заявлена сума 22 250 гривень, а лише її частина, оскільки до цієї суми включено 3 750 гривень за послуги адвоката, які не відносяться до судових витрат в розумінні ЦПК України, такі послуги надавались позивачці на етапі досудового врегулювання.
Щодо таких тверджень апеляційної скарги колегія суддів зазначає, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд першої інстанції перевіривши надані представником позивача документи на підтвердження понесених витрат, здійснив оцінку співмірності та розумності таких витрат та зменшив заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу з 22 250 грн до 15 000 грн, що свідчить про застосування судом принципу співмірності, передбаченого частиною 4 статті 137 ЦПК України.
В апеляційній скарзі представник відповідача також зазначає, що розмір послуг адвоката Румянцева О.Г. 3 000 гривень за одну годину є завищеним, однак колегія суддів не може прийняти до уваги дані твердження, оскільки згідно положень ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд перевіряє їх реальність, необхідність та розумність, а також співмірність із складністю справи, ціною позову, обсягом наданих адвокатом послуг, витраченим часом та значенням справи для сторони.
Чинне законодавство України не встановлює фіксованого чи граничного розміру оплати професійної правничої допомоги, розмір гонорару визначається за домовленістю між адвокатом і клієнтом, що випливає з принципу свободи договору.
На переконання колегії суддів апеляційного суду стягнення витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000 гривень є дійсно співмірними із складністю даної справи, її тривалістю, ціною позову та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), розмір таких витрат відповідає критерію реальності, розумності їхнього розміру. Стягнення з ПрАТ «УПСК» витрат на правничу допомогу такому в розмірі, на думку апеляційного суду не становитиме надмірного тягаря.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, перевіривши доводи сторін, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності та надавши їм належну оцінку у відповідності до вимог ст. ст. 12, 80-89 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення заяви про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», в інтересах якого діє Дяченко Віктор Олександрович, залишити без задоволення.
Додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2024 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції. 
Повний текст судового рішення складено: 06 березня 2026 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький 

Р.Д. Громік

С.М. Сегеда