ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року	Львів	Справа № 461/9406/25 пров. № А/857/55573/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,
суддів Глушка І.В., Затолочного В.С.,
за участі секретаря судового засідання Грищук В.Б.,
представник позивача: не з`явився,
представника відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 02 грудня 2025 року у справі № 461/9406/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Департаменту патрульної поліції про визнання дії та бездіяльності протиправними,
суддя в 1-й інстанції – Кротова О.Б.,
час ухвалення рішення – не зазначено,
місце ухвалення рішення – м. Львів,
дата складання повного тексту рішення –05 грудня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також позивач) звернулась до Галицького районного суду м. Львова до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі аткож відповідач 1), Департаменту патрульної поліції (далі також відповідач 2), в просила скасувати постанову серії ЕНА №6121168 від 10.11.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування позову зазначає, що 10.11.2025 інспектором взводу 3 роти І батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області старшим лейтенантом Амбріс Т.Р. винесено постанову відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6121168. Відповідно до винесеної постанови, позивача визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. Як вбачається з вказаної постанови, ОСОБА_1 10.11.2025 о 08 год. 50 хв. у м. Львові на вул. Б. Хмельницького, 241, керуючи транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN E-GOLF», р.н. НОМЕР_1 , начебто здійснила зупинку (рух) на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.11, чим порушила п.17.1 ПДР, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.122 КУпАП. Вважає вказану постанову незаконною, а висновки інспектора стосовно порушення ОСОБА_1 вимог п.17.1 ПДР та кваліфікацію її дій за ч.3 ст.122 КУпАП безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам. Так, ОСОБА_1 не здійснювала жодної зупинки транспортного засобу на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.11. Відповідно до ПДР вона мала право здійснити заїзд на смугу, призначену для руху маршрутних транспортних засобів, з метою здійснення повороту на прилеглу дорогу праворуч. Виїзд на цю смугу здійснено в межах переривчастої лінії. Інакшим способом виїхати на прилеглу праворуч дорогу без виїзду на смугу, призначену для руху маршрутних транспортних засобів, неможливо. Тобто вона не здійснювала умисного руху в смузі для маршрутних ТЗ, а лише перетнула її для здійснення повороту на прилеглу праворуч дорогу, що дозволено законом. В момент прийняття рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності працівниками поліції не було надано жодних доказів, які засвідчують факт зупинки руху на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.11. Також, оскаржувана постанова, а саме її пункт 7 не містить посилання на те, що до постанови додаються будь-які відео та фото докази. Окрім цього, у вказаній постанові відсутні посилання на технічний засіб, яким здійснювалася фіксація зазначених поліцейським порушень. Таким чином, працівник поліції, всупереч вимогам ч.2 ст.77 КАС України не надав доказів про порушення ОСОБА_1 ПДР України, що в свою чергу свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним оскаржуваної постанови. Вважає, що відповідач при винесені постанови належним чином не задокументував наявність правопорушення, що унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчиненого порушення та вини особи у його вчиненні.
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 02 грудня 2025 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню.
Також вказує про те, що вона не здійснювала умисного руху в смузі для маршрутних ТЗ, а лише перетнула її для здійснення повороту на прилеглу праворуч дорогу, що дозволено законом. В момент прийняття рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності працівниками поліції не було надано жодних доказів, які засвідчують факт зупинки руху на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.11.
Просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 02 грудня 2025 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
На адресу апеляційного суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи від представника апелянта.
Колегією суддів розглянуто подане клопотання, проте у його задоволенні було відмовлено з підстав необгрунтованості такого.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.
Частиною 4 ст.229 КАС України передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується із матеріалів справи, що постановою інспектора 1 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області старшого лейтенанта поліції Амбріс Тараса Романовича серії ЕНА №6121168 від 10.11.2025 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 гривень.
Зі змісту оскаржуваної постанови встановлено, що ОСОБА_1 10.11.2025 о 08 год. 58 хв. у м. Львові на вул. Б. Хмельницького, 241, керуючи транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN E-GOLF», р.н. НОМЕР_1 , здійснила зупинку (рух) на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.8, чим порушила п.17.1 ПДР.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують порушення позивачем п.17.1 Правил дорожнього руху та вчинення адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.122 КУпАП.
Враховуючи зазначені висновки суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з такими та зазначає наступне.
Приписами частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно з п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі -ПДР).
Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
П.1.3.ПДР України, передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Згідно з п.1.9.ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Щодо порушення позивачем п.17.1 ПДР України, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з п.8.4ґ Правил дорожнього руху України, інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.
Так, знак 5.8 «Дорога зі смугою для руху маршрутних транспортних засобів» позначає дорогу, на якій по спеціально відведеній смузі здійснюється рух транспортних засобів за встановленим маршрутом та велосипедистів.
Дорожній знак 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» позначає смугу призначену для руху транспортних засобів, що рухаються за встановленими маршрутами, та велосипедистів, якщо рух такою смугою здійснюється попутно загальному потоку транспортних засобів.
Дія знака поширюється на смугу руху, над якою він установлений. Якщо знак установлений праворуч від дороги, його дія поширюється на праву смугу руху.
Водію, який повертає праворуч на дорозі зі смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, дозволено виконувати поворот із цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини.

Відповідно до розділу 34 ПДР України, дорожня розмітка 1.27 - позначає виділену смугу для руху маршрутних транспортних засобів.
Згідно п.17.1 ПДР України, на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів (крім таксі, мопедів, мотоциклів (за винятком мотоциклів з боковим причепом, мотоколясок, триколісних транспортних засобів) та велосипедистів) на цій смузі.
Пунктом 17.2 ПДР України визначено, що водій, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, може виконувати поворот з цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини.
Приписами ч.3 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність, за ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, іншими документами.
Відповідно до статті 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби, спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото і відеотехніку, в тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади, технічні засоби з виявлення та фіксації правопорушень; 2) технічні прилади, технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних, ядерних загроз; 3) безпілотні повітряні судна, спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото і відеоінформації, в тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів. Технічні прилади, технічні засоби, передбачені пунктами 1, 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах, інших плавучих засобах, в тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель. Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото і відеотехніки, технічних приладів, технічних засобів, що перебувають у чужому володінні. Інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці. Строки та порядок зберігання матеріалів фото і кінозйомки, відеозапису та результатів їх аналізу встановлюються Міністерством внутрішніх справ України.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, представником відповідача Департаменту патрульної поліції долучено до матеріалів справи відповідний відеозапис з нагрудної камери поліцейського.
Колегією суддів досліджено відеозапис, наявний у матеріалах справи, з якого встановлено, що інспектор Управління патрульної поліції у Львівській області Амбріс Т.Р. підійшов до автомобіля марки «VOLKSWAGEN E-GOLF», р.н. НОМЕР_1 , що знаходився на смузі руху маршрутних транспортних засобів, яка позначена дорожньою розміткою 1.27, та на водійському місці якого перебувала ОСОБА_1 та з`ясовав у водія: куди вона рухалась після перехрестя. Надалі інспектор зазначив, що розуміє рух по смузі в разі повороту на вул. Мазепи, однак позивач повороту не здійснювала, а продовжила рух по смузі і після перехрестя поїхала в ліву смугу.
З огляду на викладене, колегія суддів зазнаачє, що матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 10.11.2025 о 08 год. 58 хв. у м. Львові на вул. Б. Хмельницького, 241, керуючи транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN E-GOLF», р.н. НОМЕР_1 , здійснила зупинку (рух) на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.8, чим порушила п.17.1 ПДР.
Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ст. 286, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 328 КАС України, суд –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Галицького районного суду м. Львова від 02 грудня 2025 року у справі № 461/9406/25 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	В. С. Затолочний  	
Повне судове рішення складено 24.02.26