ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4581/23  Номер провадження 22-ц/814/865/26	Головуючий у 1-й інстанції Черняєва Т. М.  Доповідач ап. інст. Лобов О. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Лобов О.А.
судді: Дорош А.І., Триголов В.М.
за участю секретаря судового засідання Грицак А.Я.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Полтави від 15 вересня 2025 року (час ухвалення судового рішення з 11:03:04 (03 вересня 2025 року) до 14:14:33 (15 вересня 2025 року; дата виготовлення повного текста судового рішення – 15 вересня 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої злочином.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

У травні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, просив ухвалити рішення, яким стягнути із відповідача на його користь 150 тисяч грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, 11 328 грн витрат на лікування, 18 017,18 грн витрат на відновлювальний ремонт автомобіля, 6 400 грн витрат на зберігання автомобіля.
Заявлені вимоги мотивовані тим, що позивач визнаний потерпілим у кримінальному провадженні №120019170040001522 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України. 
05.05.2019 року ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: м.Полтава, вул.Європейська, 66, демонструючи реальний намір на погрозу вчинити вбивство ОСОБА_3 (доньки позивача) вчинив дії щодо пошкодження автомобіля марки Деу сенс, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить позивачу і використовувався ним для пересування, так як у нього існують проблеми з опорно-руховим апаратом. Після пошкодження транспортного засобу фактично зв`язок з зовнішнім світом був припинений.
Позивача неодноразово запрошували для надання консультацій за місцем його роботи, де він раніше працював лікарем-анастезіологом та підтримував стійкі соціальні зв`язки, де іноді отримував грошову винагороду.
Проте, у його віці, після скоєного ОСОБА_1 з`явилися негативні зміни у стані здоров`я (у серпні 2019 року трапився інсульт на фоні нервового стану, пов`язаного із життям його єдиної дочки), як наслідок скоєного відносно дочки кримінального правопорушення.
На відновлення стану здоров`я ним було витрачено грошові кошти у сумі 11 328 грн.
Оскільки автомобіль Деу сенс д.н.з. НОМЕР_1 передано позивачу Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України лише у користування терміном на 10 років, він має повернути його у робочому стані. Ремонт автомобіля було виконано власним коштом та витрачено 16 934,52 грн, що підтверджено актом виконаних робіт №РА-0007323, виданим ПрАТ «Полтава-Авто» від 03.06.2020 року та розрахунковим чеком. За рік, протягом якого транспортний засіб не використовувався, йому необхідно було зробити і регламентні роботи по догляду за двигуном, на що також витрачені кошти.
Маючи певні матеріальні проблеми, позивач вимушений був зберігати пошкоджений транспортний засіб на майданчику під охороною, на що витрачено 6 400 грн у період з травня 2019 року по червень 2020 року.
Під час досудового розслідування обвинувачений взагалі ігнорував обставини та стан здоров`я позивача.
Моральна шкода, заподіяна ОСОБА_2 , полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з отриманням у результаті погрози вбивством ОСОБА_1 його дочки, що потягли за собою втрату здоров`я, нормальних життєвих зв`язків та вимагають додаткових зусиль для організації свого життя.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Полтави від 15 вересня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 1 211,20 грн.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції у частині задоволених вимог скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди і стягнення судового збору на користь держави. 
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовані тим, що висновки суду грунтуються на неіснуючих (не встановлених) обставинах. Зокрема, суд всупереч дослідженим доказам – матеріали кримінального провадження, зробив висновок, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 було закрите у зв?язку із примирення обвинуваченого із потерпілим, тобто з нереабілітуючих обставин.
Частково задовольнивши позов, суд першої інстанції проігнорував відсутність у справі будь-яких доказів, якими підтверджується факт завдання позивачу шкоди. Суд безпідставно взяв до уваги висновки психологічної експертизи, які не є допустимими доказами.
По суті суд базував свої висновки виключно на поясненнях (твердженнях) позивача, проігнорувавши, зокрема, зміст виписки № 4083 із медичної карти позивача, за яким виявлені у нього проблеми із здоров?ям є наслідком черепно-мозкової травми, отриманої у дорожньо-транспортній пригоді.

Відзив на апеляційну скаргу судом не отриманий. 

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України).
Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні органу досудового розслідування перебувало кримінальне провадження №12019170040001522 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, яке закрито ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 16.05.2023 року у справі №554/15237/22 (провадження №1-кс/554/304/2023) у зв`язку з відмовою потерпілих ОСОБА_3 і ОСОБА_2 від обвинувачення; цивільні позови ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального проступку, залишено без розгляду. 
Постановою дізнавача сектору дізнання Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області від 08.12.2022 року кримінальне провадження №12019170040001522 від 22.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, закрито у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. Вказане кримінальне провадження розпочато за фактом того, що 05.05.2019 року близько 23:00 год невідома особа, перебуваючи за адресою: м.Полтава, вул.Європейська, 66, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, розбив скло автомобіля марки «Део сенс» д.н.з. НОМЕР_2 , належного гр. ОСОБА_3 , чим спричинив останній матеріального збитку.
Згідно довідки Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Полтавській області ОСОБА_2 виданий у користування автомобіля ЗАЗ «SENS» НОМЕР_3 , номер двигуна НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_5 .
Згідно акта приймання-передачі транспортного засобу серії ТОВ №245187, акта виконаних робіт №РФ-0007323 від 03.06.2020 року, копії фіскального чеку виконані роботи з ремонту вказаного автомобіля на загальну суму 16 934,52 грн.
Згідно висновку експерта від 09.11.2020 року №104 про результати судової психологічної експертизи, проведеної у кримінальному провадженні №12019170040001522, у підекспертної особи ОСОБА_3 наявні негативні зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню її як особистості і виникли внаслідок вчинення відносно неї кримінального правопорушення. Ситуація, що досліджується за справою, є психотравмувальною для ОСОБА_3 . Внаслідок психотравмувальної дії вказаної ситуації ОСОБА_3 спричинені страждання (на моральному рівні). За умови ситуації, що досліджується у справі, ОСОБА_3 спричинені страждання (на моральному рівні), які з урахуванням індивідуально-психологічних особливостей ОСОБА_3 , є значними, за умов визнання судом заподіяння ОСОБА_3 моральної шкоди, орієнтовний розмір компенсації може становити 0; 18; 36; 54; 72 мінімальних заробітних плат. Рішення, щодо визначення грошового розміру компенсації завданих ОСОБА_3 моральних страждань, є прерогативою суду.
Згідно висновку експерта за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи писемного мовлення №265 від 01.04.2020 року, висловлювання, що зафіксовані у протоколі огляду з додатку-месенджера «Viber», у контексті, на який посилається потерпіла ОСОБА_3 , сукупно виражені у формі погроз, серед яких є погрози насиллям. Адресатом дослідження повідомлень (відповідно, й погроз) є особа, котрій належить номер телефону, на який вони були надіслані. У тексті переписки вказана особа позначається як «Ксюша», « ОСОБА_4 », а в постанові від 24.12.2019 – як потерпіла ОСОБА_3 .
У виписці №4083 із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_2 зазначений повний діагноз: шифр – G-45.0 TIA (07.08.19) в ВББ на тлі ецефалопатії змішаного генезу (післятравматична – наслідки ВЧМТ 2000 р. та дисметаболічна) ІІ ст. з вираженим гіпертензійно-лікворним синдромом, вестибуло-атактичним синдромом. ІХС: стенокардія напруги стабільна, ІІ ФК. Гіпертонічна енцефалопатія ІІ ст, 3 ст, ризик високий. Цукровий діабет, 2 тип, середньої важкості, стадія компенсації.

Задовольняючи частково позов, суд визнав необгрунтованими аргументи відповідача щодо відсутності підстав для звернення позивача до суду із позовом про відшкодування шкоди, завданої злочином, оскільки закриття кримінального провадження відбулося після направлення обвинувального акту відносно ОСОБА_1 до суду.
Кримінальне провадження щодо останнього закрито на підставі ст. 46 КК у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілими, що є нереабілітуючою підставою, що означає, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.
Обставини пошкодження автомобіля не підтверджуються жодними доказами, долученими у справу.
Отриманий відповідно до вимог закону висновок експерта у кримінальній справі, є допустимим і достовірним доказом у цивільній справі, якому суд має надати оцінку та мотивувати, чи визнає доказ, чи відхиляє його.
Позивач зазначає, що спричинена йому моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав від неправомірних дій ОСОБА_1 на його адресу та на адресу його дочки (погрози вбивством), внаслідок чого погіршилася його самооцінка, так як він не зміг захистити від протиправних дій свою дочку, зруйнувалися зв`язки із зовнішнім світом, що найгірше – втратив довіру єдиної доньки. Внаслідок сильних переживань погіршилося здоров`я як його так і його дочки. Погіршилося матеріальне становище через необхідність ремонтувати автомобіль та витрачати кошти на медичні обстеження та медикаменти. Все це викликало додаткові душевні хвилювання.
Наведені обставини у тому числі підтверджуються висновками судово-психологічної експертизи щодо ОСОБА_3 та судово-лінгвістичної експертизи.
Позивачем не підтверджені належними та допустимими доказами матеріальні збитки, оскільки додані до матеріалів справи світлокопії фіскальних чеків мають незадовільну якість та оформлені у такий спосіб, що унеможливлюють їх прочитання та вивчення; деякі із них є чеками із касового терміналу, на яких не зазначено інформації щодо назви препарату; із тих світлокопій, які є розбірливими, неможливо встановити ті обставини, що саме ці препарати було призначено лікарем позивачу, у якому дозуванні та на який строк; світлокопії чеків не посвідчені належним чином. Також позивачем не додано до матеріалів справи підтверджуючих документів про проходження ним обстежень та проведення лікування, які є у прямому зв`язку із спричиненою шкодою.
Рішення суду першої інстанції у частині вимог про відшкодування матеріальної шкоди не оскаржується, тому відповідно до приписів ст. 367 ЦПК України його законність і обгрунтованість у цій частині апеляційним судом не перевіряється. 
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд керується такими міркуваннями.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає. 
Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (рішення Європейського суду з прав людини від 12 липня 2007 року «STANKOV v. BULGARIA», § 62).
За змістом ст.1167 ЦК України підставою для задоволення вимоги про відшкодування моральної шкоди є доведений належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами склад цивільного правопорушення: винні (протиправні) дія(ї) заподіювача, негативна наслідки, що сталися у потерпілої особи (шкода), причинний зв?язок між діями заподіювача і шкодою у потерпілого. Недоведеність хоча б одного із елементів складу правопорушення є підставою для відмови у задоволенні позову.
Суд першої інстанції, визнаючи доведеним склад цивільного правопорушення, визнав встановленим (доведеним) те, що кримінальне провадження відносно відповідача було припинене (закрите) у зв?язку із примиренням потерпілого (позивача у справі) і обвинуваченого (відповідача у справі), тобто з нереабілітуючих підстав.
Такий висновок суду першої інстанції суперечить змісту ухвали Октябрського районного суду м.Полтави від 16 травня 2023 року (т.1 а.с.3-4), згідно якої кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 закрите у зв?язку із відмовою потерпілих ОСОБА_2 і ОСОБА_3 від обвинувачення.
В ухвалі Верховного Суду від 09 січня 2025 року (справа № 712/8159/17) викладені такі висновки щодо закриття кримінального провадження у зв?язку із відмовою потерпілого від обвинувачення. 
«При цьому, зміст ч. 1 ст. 477 КПК України у системному зв`язку із ч. 4 ст. 26 і п. 7 ч. 1 ст. 284 зазначеного Кодексу зводиться до того, що обов`язковою умовою здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення є заява потерпілого як волевиявлення про притягнення винного до кримінальної відповідальності. Подана до правоохоронних органів та/або суду заява потерпілого є вираженням його ставлення до події злочину, особи, що його вчинила, й обраного способу реагування. Відповідне волевиявлення є свідченням того, що особа, котрій завдано шкоди, звертається до держави з метою захисту своїх порушених прав та законних інтересів шляхом кримінального переслідування винного, не вважаючи належними й достатніми інші способи досягнення цієї мети.
У розумінні наведених положень кримінального процесуального закону під відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальних правопорушеннях, перелік яких міститься у ч. 1 ст. 477 КПК України, є непритягнення винного до кримінальної відповідальності і припинення розпочатої процедури його кримінального переслідування. Відповідна заява є проявом того, що потерпілий не бажає втручання держави у кримінально-правовий конфлікт і обирає альтернативний шлях його вирішення.
…
…оскільки у справі є відмова потерпілого від обвинувачення, то не потребують перевірки судом докази скоєного діяння, бо в такому випадку не має самого обвинувачення та суду не треба перевіряти, чи є реабілітуючі підстави для закриття кримінального провадження.»
За змістом наведених висновків у межах кримінального провадження, яке закрите у зв?язку із відмовою потерпілого від обвинувачення, суд не встановлює склад кримінального правопорушення.
За таких обставин, особа (потерпіла), яка відмовилася від обвинувачення, має право подати цивільний позов до особи, яку вважає винною у вчинені певних протиправних дій, проте у межах цивільного судочинства така особа відповідно до приписів ст.80 ЦПК України має довести належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст.77-79 ЦПК України) існування обставин, з якими закон (глава 82 ЦК України) пов?язує можливість покладення на винну особу цивільно-правової відповідальності.
У справі, що переглядається, суд першої інстанції, дослідивши матеріали кримінального провадження №12019170040001522, у рішенні не послався на докази, які б доводили те, що ОСОБА_1 погрожував вбивством на адресу ОСОБА_3 (доньки позивача), що ОСОБА_1 пошкодив автомобіль, належний позивачу.
Позивачем у справу також не надано доказів, які б відповідали вимогам ст.77-79 ЦПК України і підтверджували вказані обставини.
Висновки експертів, виготовлені у межах кримінального провадження, з огляду на їхній зміст, не містять об?єктивних даних про вчинення ОСОБА_1 неправомірних дій відносно позивача і його доньки. 
Надані у справу письмові заяви ОСОБА_5 (т.1 а.с.95) і ОСОБА_6 (т.1 а.с.101) з огляду на те, що вони не були допитані судом як свідки, не є доказами у розумінні (ст.76 ЦПК України).
Долучені у справу світлокопії листування у додатку Вайбер (т.2 а.с.5-55, 93-118,122-171) містять висловлювання стосовно намірів пошкодити автомобіль і факту пошкодження капоту автомобіля, проте ці докази з урахуванням контексту листування не є достатніми і достовірними у розумінні ст.79 і ст.80 ЦПК України для висновку про те, що саме відповідач пошкодив автомобіль позивача. 
Враховуючи наведене вище, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність обставин, якими обгрунтовані вимоги про відшкодування моральної шкоди, отже рішення суду у цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди. 
Керуючись ст.367, ст.374 ч.1 п.2, ст.376 ч.1 п.4, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд, 
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Полтави від 15 вересня 2025 року у частині задоволеної частково позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди і у частині розподілу судових витрат скасувати, ухвалити нове рішення по суті заявлених вимог.
ОСОБА_2 відмовити за недоведеністю у задоволенні позову до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 16 лютого 2026 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов 

 Судді: А.І.Дорош

 В.М.Триголов