ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/1421/25 Суддя (судді) першої інстанції: Анжеліка БАБИЧ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.
Суддів: Беспалова О.О., Кузьмишиної О.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
У лютому 2025 року у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області про:
- визнання протиправними дій Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області щодо відмови надати відповідь по суті на її інформаційний запит від 06.01.2025;
- зобов`язання Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області розглянути по суті її інформаційний запит від 06.01.2025 та надати їй точну, повну та достовірну інформацію з урахуванням висновків суду протягом 5-ти робочих днів із дня набрання чинності рішенням суду.
Обґрунтовуючи вимоги позивач зазначив, що відповідач недотримався норм чинного законодавства та надав відповідь, яка не містить відповіді по суті запиту.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 18 березня 2025 року частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 . Визнано протиправною бездіяльність Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області щодо надання відповіді по суті на інформаційний запит ОСОБА_1 від 06.01.2025. Зобов`язано Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області надати ОСОБА_1 точну, повну та достовірну інформацію на її інформаційний запит від 06.01.2025. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18.03.2025 по справі №580/1421/25 за позовом ОСОБА_1 до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії скасувати в частині визнання протиправною бездіяльності Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області щодо надання відповіді по суті на інформаційний запит ОСОБА_1 від 06.01.2025 та зобов`язання надати ОСОБА_1 точну, повну та достовірну інформацію на її інформаційний запит від 06.01.2025; у цій частині ухвалити нове судове рішення про відмову у позові; в частині відмови судом у задоволенні позову з тих підстав, що Закон України від 15.08.2020 №2939-VI «Про доступ до публічної інформації» не підлягає застосуванню до спірних правовідносин сторін - залишити рішення у силі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду в оскаржуваній частині винесене з порушенням норм матеріального права, так як суд до спірних правовідносин застосував закон, який не підлягає застосуванню, а саме Закон «України «Про звернення громадян». Суд помилково прийшов до висновку, що за своїм змістом запит позивачки є зверненням у розумінні Закону України від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян», за яким на відповідача покладено обов`язок щодо розгляду повідомлення позивача та надання мотивованої письмової відповіді на нього у термін не більше одного місяця від дня його надходження. Поза увагою адміністративного суду залишилися ті обставини, що справа №705/4530/21, про неналежне оформлення якої запитувала 06.01.2025 інформацію позивач, з 28.06.2024 перебуває у провадженні судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області Літвінової Г.М. Відповідно до канцелярії Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області указана справа не передавалася. Позивач ОСОБА_1 звернулася із своїм запитом до суду, як до керівництва суду, а не до суду як до суб`єкта процесуальних правовідносин, а відтак відповідач підставно не надав позивачу запитувану інформацію, так як вона не є публічною, та роз`яснив порядок звернення за отриманням інформації, яка стосується цивільної справи, у якій позивач є стороною.
Ухвалою колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 грудня 2025 року прийнято справу до провадження та призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження.
Позивачем відзиву на апеляційну скаргу не подано.
Керуючись частинами 1 та 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до фактичних обставин справи, 06.01.2025 ОСОБА_1 звернулась з інформаційним запитом до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області, в якому просила:
- надати точну, повну та достовірну інформацію щодо, яке саме неналежне оформлення цивільної справи №705/4530/21 було підставою для направлення справи до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області для належного оформлення;
- інформацію надати у п`ятиденний термін на е-адресу:ІНФОРМАЦІЯ_1 та поштову адресу: АДРЕСА_1 .
Листом від 13.01.2025 №03-20/7/2025 відповідач на інформаційні запити ОСОБА_1 : вх.№ЕП-68/25-Вх. від 06.01.2025, вх.№ЕП-71/25-Вх. від 07.01.2025, вх.№ЕП-82/25-Вх. від 07.01.2025 повідомив, що запитувана інформація стосується виключно оформлення матеріалів судових справ №705/4530/21 та №705/2175/23, які знаходяться у провадженні судді Літвінової Г.М. Отже, запитувана інформація, зокрема, у цивільній справі №705/4530/21 за позовом Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за надання послуг з централізованого опалення та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго» про захист прав споживача не є публічною інформацією. ОСОБА_1 є стороною у зазначених вище справах. Цивільний процесуальний кодекс України регламентує спеціальний порядок доступу учасників судових процесів до інформації, створеної під час судового провадження. Доступ учасників справи та спосіб, стосовно яких суд вирішив питання про їхні права чи обов`язки, до інформації забезпечується в порядку, встановленому ЦПК України. Інформація щодо судової справи, зокрема, матеріали справи, не є публічною інформацією та не є відкритою для будь-якої особи. ОСОБА_1 , як сторона у вказаних справах, на підставі ч.1 ст.43 ЦПК України, має право ознайомлюватися з матеріалами справ, робити з них витяги та копії. Вказав, що повною мірою забезпечив сканування матеріалів зазначених вище справ. Отже, матеріали справи доступні як в паперовій формі, так і у формі електронної судової справи. ОСОБА_1 , як стороні, надано доступ до вказаних електронних справ. Отже, запитувану інформацію ОСОБА_1 може отримати шляхом ознайомлення зі вказаними вище справами у паперовому чи електронному вигляді або шляхом отримання правничих консультацій від осіб, які здійснюють діяльність з надання таких послуг.
Листом від 13.01.2025 №06-10/3/2025 Черкаський апеляційний суд на запит ОСОБА_1 від 07.01.2025 щодо надання точної, повної та достовірної інформації у чому полягало неналежне оформлення матеріалів цивільної справи №705/4530/21 та надання копії акту, передбаченого додатком 1 до п.10 розділу І, п.6 розділу ІІ, п.8 розділу ІХ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом ДСА України від 20.08.2019 №814 (зі змінами і доповненнями) повідомив, що 20.11.2024 у вказаній цивільній справі постановлено ухвалу про повернення матеріалів справи до відповідача. Неналежне її оформлення полягало в тому, що у її матеріалах були відсутні матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу відповідача від 28.06.2024, протокол автоматизованого розподілу судової справи Черкаського апеляційного суду, ухвала Черкаського апеляційного суду від 17.07.2024, супровідний лист про надсилання копії ухвали, довідка про доставку електронного документа, які були надіслані відповідачу відповідно до супровідного листа №705/4530/21/10851/2024 від 18.07.2024. Щодо надання копії акту повідомив, що при надходженні цивільної справи №705/4530/21 акт не складався, оскільки конверт, в якому надійшла справа, не був пошкоджений, наявність підшитих документів у справі відповідала опису.
Вважаючи неповною, неточною та не достовірною відповідь Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області на свій запит, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.
Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виснував, що складення акту про втрату документів або перепідшивання справи, відсутність вкладень або порушень цілісності, пошкодження конверта (паковання) є обов`язком суду. Запит, адресований відповідачу позивачем, сформульовано в контексті бажання отримати відповідь виключно про підстави для направлення вказаної вище справи відповідачу для належного оформлення та не стосувався ознайомлення з матеріалами цивільної справи №705/4530/21. Обставини спору свідчать, що відповідач у відповіді повідомив, що запитувана інформація не є публічною інформацією та позивач, як сторона у вказаній цивільній справі, може отримати запитувану інформацію шляхом ознайомлення із нею у паперовому чи електронному вигляді або шляхом отримання правничих консультацій від осіб, які здійснюють діяльність з надання таких послуг. Отже, відповідач не виконав покладений на нього Законом України №393/96-ВР обов`язок щодо розгляду та повідомлення позивача по суті вказаного ним питання (підстави для направлення вказаної вище цивільної справи відповідачу для належного оформлення). Тобто, не повідомив про результати в межах запиту та допустив порушення вимог чинного законодавства в межах права позивача на інформацію, діяв у вказаній частині не на підставі, не у межах повноважень і не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відмовляючи листом у наданні інформації, відповідач порушив вимоги законодавства, допустив бездіяльність щодо надання інформації (пасивна, а не активна поведінка, як оскаржує позивач) та порушив право позивача на інформацію. Дії щодо відмови надати відповідь по суті на інформаційний запит, роз`яснені листом, безпосередньо не порушують заявлене право позивача, тому в цій частині позовні вимоги не обґрунтовані та задоволенню не підлягають; належним і повним способом судового захисту порушеного права позивача суд визначив визнання протиправною бездіяльності щодо надання відповіді по суті на інформаційний запит від 06.01.2025 та зобов`язання відповідача усунути такий недолік шляхом надання точної, повної та достовірної інформації на запит від 06.01.2025.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Стаття 34 Конституції України гарантує право кожного на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.
Відповідно до статті 5 Закону № 2657-XII кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.
За порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом (стаття 20 Закону № 2657-XII).
Визначення публічної інформації закріплено у статті 1 Закону № 2939-VI, за змістом якої це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Статтею 3 Закону № 2939-VI передбачено, що право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.
За змістом статті 5 Закону № 2939-VI забезпечення доступу до публічної інформації здійснюється двома способами: шляхом її систематичного та оперативного оприлюднення інформації (в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом), а також надання інформації за запитами на інформацію.
Організаційно-процесуальні аспекти оформлення запитів на інформацію визначені статтею 19 Закону № 2939-VI, відповідно до частини першої якої запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
Частинами другою - четвертою статті 19 Закону № 2939-VI передбачено, що запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.
Згідно з частиною п`ятою статті 19 Закону № 2939-VI запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Аналіз наведених норм законодавства дає підстави дійти висновку, що забезпечення доступу до публічної інформації залежить, у тому числі, від виду (характеру, суті) такої інформації, а кожна особа має право скористатися своїм правом на подання інформаційного запиту, якому кореспондує обов`язок розпорядника інформації надати на нього відповідь у визначений законодавством строк.
Велика Палата Верховного Суду вже неодноразово в своїх постановах, застосовуючи частину першу статті 1 Закону № 2939-VI, зазначала про такі обов`язкові ознаки публічної інформації, як документованість, створення (отримання) інформації суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх повноважень або знаходження у володінні цього суб`єкта з інших підстав. Розпорядник публічної інформації зобов`язаний надати ту публічну інформацію, якою він володіє і яка певним чином задокументована (відображена на матеріальних носіях) (близькі за змістом висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 лютого 2021року у справі № 9901/22/20 (пункт 53), від 19 жовтня 2023 року № 9901/337/21 (пункт 23), від 15 лютого 2024 року у справі № 990/222/23 (пункт 6.23)).
Тобто розпорядник може і повинен надати ту інформацію, яка вже існує і заздалегідь зафіксована на будь-яких носіях. Вжиття заходів для того, щоб створити інформацію, якої у володінні розпорядника немає, але щодо якої подано інформаційний запит, знаходиться поза площиною правового регулювання доступу до публічної інформації, а тому не покладає на розпорядника (додаткових) зобов`язань та/або відповідальності за надання/ненадання запитувачу такої інформації.
Як вбачається з матеріалів справи, інформаційний запит позивача стосувався інформації щодо надання точної, повної та достовірної інформації щодо того, яке саме неналежне оформлення цивільної справи №705/4530/21 було підставою для направлення справи відповідачу для належного оформлення.
Порядок автоматизованої (електронної) обробки, обліку та контролю документів, судових справ за допомогою автоматизованої системи документообігу суду і ведення діловодства в паперовій формі встановлює Інструкція з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затверджена наказом Державної судової адміністрації України 20 серпня 2019 року № 814 у редакції наказу Державної судової адміністрації України від 17 жовтня 2023 року № 485.
Листом Черкаського апеляційного суду від 13.01.2025 №06-10/3/2025 на запит позивача від 07.01.2025 щодо надання точної, повної та достовірної інформації у чому полягало неналежне оформлення матеріалів цивільної справи №705/4530/21 та надання копії акту, передбаченого додатком 1 до п.10 розділу І, п.6 розділу ІІ, п.8 розділу ІХ Інструкції підтверджується, що неналежне її оформлення полягало у відсутності матеріалів апеляційної скарги позивача на ухвалу відповідача від 28.06.2024, протоколу автоматизованого розподілу судової справи Черкаського апеляційного суду, ухвала Черкаського апеляційного суду від 17.07.2024, супровідного листа про надсилання копії ухвали, довідки про доставку електронного документа, які були надіслані відповідачу відповідно до супровідного листа №705/4530/21/10851/2024 від 18.07.2024.
Згідно з п.10 розділу I Загальні положення вимоги Інструкції є обов`язковими для виконання усіма працівниками суду. Порушення вимог Інструкції, а також недбале зберігання, умисне псування, безпідставне знищення, підроблення, приховування, розкрадання, незаконна передача іншій особі службових документів, у тому числі електронних, а також незаконний доступ до них або до електронної бази даних тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством. Про втрату документа невідкладно доповідається керівникові підрозділу, складається акт (додаток 1) у трьох примірниках, один з яких передається керівникові апарату, другий - канцелярії для відповідного реагування в установленому порядку, третій примірник залишається у керівника відповідного підрозділу. Про складення акта робиться відмітка в реєстраційних документах.
Відповідно до п.6 розділу II Інструкції конверти (пакети), в яких надходять документи, приєднуються до одержаних документів. У разі одержання документів у пошкодженій упаковці, або якщо при відкритті конверта (пакета) виявлено відсутність будь-якого документа чи додатка до нього, про це складається акт (додаток 1) у двох примірниках, один з яких надсилається відправнику, а другий додається до вхідних документів.
Отже, про відсутність будь-якого документа чи додатка до нього складається акт (додаток 1) у двох примірниках, один з яких надсилається відправнику, а другий додається до вхідних документів. 
З огляду на те, що фіксація на носії відомостей про підстави для направлення вказаної вище справи відповідачу для належного оформлення не передбачена, не становить суспільний інтерес, отже така інформація щодо підстав для направлення вказаної вище справи відповідачу для належного оформлення не є інформацією, яка відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена у процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, відповідно підстави для застосування приписів Закону № 2939-VI у межах спірних правовідносин відсутні.
Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України від 2 жовтня 1996 року №393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі - Закон України №393/96-ВР). 
Відповідно до статті 1 Закону України №393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Згідно з ч.ч.1, 3 статті 3 Закону України №393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Частиною 1 статті 5 Закону України №393/96-ВР встановлено, що звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.
Відповідно до частини 4 статті 5 Закону України №393/96-ВР звернення може бути усним чи письмовим.
Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. (ч.6 статті 5 Закону України №393/96-ВР).
Відповідно до частини 7 статті 5 Закону України №393/96-ВР у зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати.
Згідно з статтею 7 Закону України №393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Відповідно до вимог статті 19 Закону України №393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
Аналіз зазначених норм права, дає підстави для висновку, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків, при цьому, таке право кореспондується із обов`язками органів влади здійснити розгляд таких звернень, з урахуванням їх функціональних обов`язків.
Фактичні обставини справи вказують на те, що складення акту про втрату документів або перепідшивання справи, відсутність вкладень або порушень цілісності, пошкодження конверта (паковання) є обов`язком суду. 
Запит, адресований позивачем відповідачу, сформульовано в контексті бажання отримати відповідь виключно про підстави для направлення вказаної вище справи відповідачу для належного оформлення та не стосувався ознайомлення з матеріалами цивільної справи №705/4530/21. 
Обставини справи також свідчать, що відповідач у своїй відповіді повідомив, що запитувана інформація не є публічною інформацією та позивач, як сторона у вказаній цивільній справі, може отримати запитувану інформацію шляхом ознайомлення із нею у паперовому чи електронному вигляді або шляхом отримання правничих консультацій від осіб, які здійснюють діяльність з надання таких послуг. 
Таким чином, відповідач не виконав покладений на нього Законом України №393/96-ВР обов`язок щодо розгляду та повідомлення позивача по суті вказаного ним питання (про підстави направлення цивільної справи до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області для належного оформлення), тобто не повідомив про результати розгляду у межах запиту та допустив порушення вимог чинного законодавства у межах права позивача на інформацію, діяв у вказаній частині не на підставі, не у межах повноважень і не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вказані дії свідчать про допущення відповідачем протиправної бездіяльності у наданні неповної відповіді на звернення ОСОБА_1 .
За приписами частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають їм можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох альтернативних варіантів управлінських рішень, кожен із яких є законним. При цьому повноваження державних органів не можуть визнаватися дискреційними за наявності лише одного правомірного та законно обґрунтованого варіанта поведінки суб`єкта владних повноважень.
Як наслідок, судова колегія погоджує висновок суду першої інстанції про те, що для відновлення порушених прав позивача необхідно зобов`язати Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області надати ОСОБА_1 точну, повну та достовірну інформацію на її інформаційний запит від 6 січня 2025 року.
Колегія суддів звертає увагу, що апелянтом не спростовано правильність рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення
Доводи апеляційної скарги Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області -залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 березня 2025 року у справі №580/1421/25 - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов 

О.М. Кузьмишина