ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року	Львів	Справа № 300/9735/24 пров. № А/857/8892/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді Пліша М.А.,
суддів Іщук Л.П., Обрізка І.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року (головуючий суддя Кафарський В.В., м. Івано-Франківськ) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, і зобов`язання до вчинення дій,-
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просив:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області за №926140136753 від 24.12.2024 про відмову переведенні позивача на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу»;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати позивачу до стажу державної служби період проходження військової служби з 10.11.1980 по 10.11.1982 та періоди роботи в податкових органах з 08.06.1992 по 10.12.2024 та перевести ОСОБА_1 з 17.12.2024 на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу», з врахуванням заробітку, зазначеного в довідках №195/09-19-10-02 та №196/09-19-10-02, виданих 16.12.2024 Головним управлінням Державної податкової служби в Івано-Франківській області.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року позов задоволено 
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області за №926140136753 від 24.12.2024 про відмову переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період проходження військової служби з 10.11.1980 по 10.11.1982 та періоди роботи в податкових органах з 08.06.1992 по 10.12.2024, та перевести ОСОБА_1 з 17.12.2024 на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу», з врахуванням заробітку, зазначеного в довідках №195/09-19-10-02 та №196/09-19-10-02, виданих 16.12.2024 Головним управлінням Державної податкової служби в Івано-Франківській області.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області оскаржило його в апеляційному порядку, просить таке скасувати, та прийняти нове яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В апеляційній скарзі зазначає, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся із заявою від 17.12.2024 №5410 про перехід на пенсію за іншим Законом, долучивши до заяви паспорт, витяг з реєстру територіальної громади, довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, трудову книжку, диплом, військовий квиток, посвідчення «Почесний донор України» та довідки про складові заробітної плати для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.2024 №195/09-19-10-02 та №196/09-19-10- 02, видані ГУ ДПС в Івано-Франківській області.
Згідно з п. 1.8 розділу 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок 22-1) днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал або засобами Порталу Дія днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі або засобами Порталу Дія заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).
Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію (п.4.7 Порядку 22-1).
Відповідно до п. 4.10 Порядку 22-1 після призначення пенсії, електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.
За результатом розгляду пенсійної справи встановлено, що ОСОБА_1 з 11.07.2012 року призначено пенсію по інвалідності та з 06.09.2021 року переведено на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області прийнято рішення про відмову в переведенні на пенсію за віком згідно до Закону України «Про державну службу», у зв`язку з відсутності законних підстав.
Обчислення розміру пенсії проводиться із врахуванням 45 років 9 місяців 26 днів страхового стажу, зокрема:
- з 01.09.1977 по 30.06.1980 — період навчання;
- з 01.08.1980 по 01.11.1980 — робота в колгоспі імені Леніна;
- з 10.11.1980 по 10.11.1982 - період проходження військової служби;
- з 06.12.1982 по 26.01.1983 — робота в Тлумацькому райзаготоб`єднанні;
- з 27.01.1983 по 31.01.1990 — робота в Тлумацькому районному управлінні сільського господарства на посаді економіста;
- з 01.02.1990 по 30.11.1991 — робота в виробничому агропромисловому об`єднанні на посаді ведучого економіста;
- з 01.12.1991 по 05.06.1992 — робота в Управлінні сільського господарства на посаді спеціаліста по зовнішньо-економічних зв`язках;
- з 08.06.1992 по 30.07.2004 — робота в Державній податковій інспекції у Тлумацькому районі на посаді старшого державного інспектора (27.07.1993 відповідно до наказу №18 від 27.07.1993 р. присвоєне звання інспектора податкової служби ІІ рангу. 22.05.1995 прийнято присягу державного службовця. 23.01.1997 присвоєно персональне звання - інспектор податкової служби І рангу);
- з 02.08.2004 по 28.02.2006 — робота в Тисменицькій міжрайонній державній податковій інспекції на посаді заступника начальника Тлумацького відділення, 01.03.2005 року присвоєне спеціальне звання «Радник (Інспектор) податкової служби ІІІ рангу»;
- з 01.03.2006 по 03.09.2018 — робота в державній податковій інспекції в Тлумацькому районі на посадах: - з 01.03.2006 — в.о. начальника відділу оподаткування фізичних осіб, з 31.03.2006 — начальник відділу оподаткування фізичних осіб, з 15.03.2012 — заступник начальника інспекції — начальник Тлумацького відділення Тисменицької міжрайонної державної податкової інспекції Івано-Франківської області. 01.06.2008 року присвоєно спеціальне звання «Радник податкової служби ІІ рангу». 10.07.2012 — присвоєне спеціальне звання «Радник податкової служби І рангу». 05.07.2013 — присвоєно 10 ранг державного службовця.
31.12.2013 — присвоєно спеціальне звання «Радник податкової та митної справи І рангу»;
- з 04.09.2018 по 17.09.2019 — робота в Головному управлінні ДФС в Івано- Франківській області на посаді начальника Тлумацької державної податкової інспекції Тисменицького управління Головного управління ДФС в Івано-Франківській області;
- з 18.09.2019 по 01.02.2021 — робота в Головному управлінні ДПС в Івано- Франківській області на посаді начальника Тлумацької державної податкової інспекції Тисменицького управління Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (18.09.2019 — присвоєно 4 ранг державного службовця);
- з 02.02.2021 по 11.11.2024 працював в відокремленому підрозділі ДПС Головного управління ДПС в Івано-Франківській області посаді начальника Тлумацької державної податкової інспекції (19.09.2022 — присвоєно 3 ранг державного службовця);
- з 12.11.2024 по 10.12.2024 — на посаді заступника начальника відділу обліку платників та об`єктів оподаткування Івано-Франківської державної податкової інспекції ГУ ДПС в Івано-Франківській області.
З 01 травня 2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року (далі - Закон № 889-УІІІ) підпунктом 1 пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого визнано такими, що втратили чинність Закон України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ (далі Закон № 3723-ХІІ), крім статті 37, що застосовується до осіб, які мають стаж державної служби, визначений п.10,12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-УІІІ та мають передбачені ч.1 ст.37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.
Відповідно до ст. 90 Закону № 889-УІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону № 1058-ІУ
Водночас пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-ІУІІІ передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-УІІІ визначено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно із пунктом 11 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889- VIII перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.
Статтею 25 Закону № 3723-ХІІ визначено чіткий перелік категорій посад державних службовців.
Відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-ГУ, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону №1058-ГУ, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Верховний Суд в постанові від 1 квітня 2020 року у справі №607/9429/17 дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частини 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-УІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби. Після 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом №889-УІІІ зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-УІІІ та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.
Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 затверджено порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі - Порядок №622).
Пунктом 2 Порядку № 622 передбачено, що згідно з пунктами 10 і 12 Закону № 889-УІІІ на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ мають право особи, які на день набрання чинності Законом № 889-УПІ:
- мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України;
- займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.
Законом України від 04.12.1990 №509-ХП «Про державну податкову службу України» було передбачено, що Рада Міністрів Української РСР встановлює для працівників державних інспекцій персональні звання, спеціальну форму та відзнаки. Подальшими редакціями цього Закону було передбачено, що службовим особам державних податкових інспекцій присвоюються спеціальні звання, Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, розмір надбавок за звання затверджувався Кабінетом Міністрів України (постанови Кабінету Міністрів України від 05.10.1992 №559 «Питання державної податкової служби в Україні», від 22.02.1999 №258 «Про затвердження Положення про спеціальні звання посадових осіб органів державної податкової служби», від 22.09.2004 №1234 «Про спеціальні звання посадових осіб органів державної податкової служби», від 19.12.2012 №1169 «Питання присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів державної податкової служби», від 23.10.2013 №839 «Про спеціальні звання посадових осіб органів доходів і зборів").
Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 №503-р «Про віднесення посад працівників місцевих державних податкових адміністрацій до відповідних категорій посад державних службовців», яке 06.08.2016 втратило чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2016 №465 було віднесено до 4-7 категорій посад державних службовців відповідні посади в місцевих державних податкових адміністраціях, які не мають спеціальних звань.
Згідно з листом Міністерства фінансів України від 17.06.1994 року №16-102-15 та Міністерства праці України від 20.06.1994 року №05-2258, до стажу державної служби зараховуються періоди роботи на посадах керівних працівників та спеціалістів в обласних районних органах управління сільським господарством, за винятком роботи в агропромислових об`єднаннях, агрокомбінатах, агрофірмах, виробничих об`єднаннях та інших формуваннях, які не було реорганізовано в управління сільського господарства.
Відповідно до довідки від 29.03.2017 № 98/01-14/05.2, виданою департаментом агропромислового розвитку Івано-Франківської обласної державної адміністрації виробничі агропромислові об`єднання (ВАПО), мали статус органів управління і утримувались за рахунок коштів державного бюджету.
Тому до стажу державної служби зарахуються наступні періоди роботи:
- з 27.01.1983 по 31.01.1990 — робота в Тлумацькому районному управлінні сільського господарства на посаді економіста;
- з 01.02.1990 по 30.11.1991 — робота в виробничому агропромисловому об`єднанні на посаді ведучого економіста;
- з 01.12.1991 по 05.06.1992 — робота в Управлінні сільського господарства на посаді спеціаліста по зовнішньо-економічних зв`язках.
Правовий статус посадових осіб державної податкової служби і проходження державної служби регулюється спеціальним Законом України «Про державну податкову службу в Україні» згідно з статтею 15 якого посадовим особам державної податкової служби присвоюють спеціальні звання.
Посади усіх інших працівників, які не мають спеціальних звань, віднесені до відповідних категорій посад державних службовців. Таким державним службовцям присвоюються ранги державних службовців.
Враховуючи те, що посади за періоди коли було присвоєно, як посадовій особі державної податкової служби, спеціальне звання, Законом України «Про державну службу» не передбачені, підстав для зарахування до стажу державної служби періодів роботи в податковій інспекції на жаль не вбачається, крім періоду з 05.07.2013(присвоєно 10 ранг державного службовця) по 30.12.2013 так, як 31.12.2013 присвоєно спеціальне звання радник податкової та митної справи І рангу.
Загальний стаж державного службовця при підрахунку становитиме: 11 років 10 місяців 7 днів.
Розпорядженням КМУ від 12.09.1997 № 503-р «Про віднесення посад працівників місцевих державних податкових адміністрацій до відповідних категорій посад державних службовців» віднесено до відповідних категорій посад державних службовців тільки ті посади працівників державних податкових адміністрацій і державних податкових Інспекцій у районах, містах, районах у містах, які не мають спеціальних звань.
Посадові особи органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання, Законом України “Про державну службу”, КМУ не віднесені до відповідних категорій посад державних службовців.
Тобто періоди роботи у державній податковій службі на посадах за якими присвоюється спеціальне звання, до 20 річного стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії державного службовця незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку, не зараховується.
Станом на 01.05.2016 (дата набрання чинності Закону № 889-УШ) державну службу не проходив, а відтак застосування при розрахунку пенсії державного службовця зазначених складових заробітної плати, з яких остання не сплачувала страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відсутні.
У даному випадку, станом на 01.05.2016 у Позивача відсутній 20 річний стаж роботи на посадах державного службовця та віднесених до них посад державних службовців.
Тобто, Позивач не набув достатнього стажу для призначення пенсії державного службовця, а відповідно і права на призначення пенсії за віком, згідно Закону № 889 - VIII.
Крім того вимога Позивача врахувати при переведенні на державну службу довідки №195/09-19-10-02 та №196/09-19-10-02, виданих 16.12.2024 Головним управлінням Державної податкової служби в Івано-Франківській області в даному випадку є похідною та заявлена передчасно, оскільки повинна вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на перехід з пенсії за віком згідно Закону 1058 на пенсію за віком згідно Закону 889, а відтак спору щодо визначення розміру заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії у цій справі, не існувало.
Суд першої інстанції не звернув на вказані вище обставини належної уваги, не дав їм відповідної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав, для часткового задоволення позовних вимог.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань. 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 та вкладки до трудової книжки НОМЕР_2 , ОСОБА_1 з 1992 по 2024 роки працював в податкових органах, 22.05.21995 – прийняв присягу державного службовця (а.с. 11-36).
Також записами трудової книжки позивача підтверджено присвоєння ОСОБА_1 27.07.1993 спеціального звання «інспектор податкової служби ІІ рангу» (а.с. 19), 01.03.2005 – спеціального звання «Радник (інспектор) податкової служби ІІІ рангу» (а.с. 26), 01.06.2008 – спеціального звання «Радник податкової служби ІІ рангу» (а.с. 27), 10.07.2012 – спеціального звання «Радник податкової справи І рангу» (а.с. 28), 05.07.2013 – 10-го рангу державного службовця (а.с. 29), 31.12.2013 – спеціального звання «Радник податкової та митної справи І рангу» (а.с. 30).
З метою переведення на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу», позивач 17.12.2024 звернувся Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській із відповідною заявою.
За наслідком розгляду даної заяви рішенням Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області №926140136753 від 24.12.2024 відмовлено в переведенні позивача на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу». Підставою для відмови зазначено, що посади працівників органів державної податкової служби, яким присвоювалось спеціальне звання, статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII не передбачені (а.с. 6-7).
При цьому, рішення Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області №926140136753 від 24.12.2024 не містить інформації про те, які періоди роботи ОСОБА_1 не було зараховано до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу».
Водночас, у листі Головного Управління ПФУ в Івано-Франківській області від 24.07.2023 №6636-6261/І-02/8-0900/23 та у відзиві на позовну заяву Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області вказує, що загальний стаж позивача, як державного службовця, при підрахунку становить 11 років 10 місяців 7 днів за періоди з 27.01.1983 по 31.01.1990 (робота в Тлумацькому районному управлінні сільського господарства па посаді економіста), з 01.02.1990 по 30.11.1991 (робота в виробничому агропромисловому об`єднанні на посаді ведучого економіста), з 01.12.1991 по 05.06.1992 (робота в Управлінні сільського господарства на посаді спеціаліста по зовнішньо-економічних зв`язках).
Натомість позивач вважає, що відповідачем безпідставно не враховано як стаж державної служби період роботи в податкових органах з 08.06.1992 по 10.12.2024 та період проходження військової служби з 10.11.1980 по 10.11.1982, у зв`язку із чим з метою захисту своїх порушених прав та інтересів, звернувся з даним позовом до суду.
Постановляючи рішення, суд першої інстанції вірно виходи з того, що питання пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 регулювалося Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII (далі – Закон №3723-ХІІ).
При цьому суд слушно зауважив, що з 01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі – Закон №889-VІІІ), відповідно до статті 90 якого встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно із пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Відповідно до пункту 11 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ, перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.
Пункт 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ визначає, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно з частиною першою статті 37 Закону №3723-XII, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року – страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року – страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
З огляду на викладене правильним є твердження суду першої інстанції, що необхідною умовою для наявності у державних службовців, які на день набрання чинності Законом №889-VIII займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, та осіб, які на день набрання чинності Законом №889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
Абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.
З огляду на це суд вірно вважав, що до 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом №889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які:
- досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;
- мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Відповідно після 01.05.2016, у відповідності до статті 90 Закону №889-VIII, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Тобто, після 01.05.2016 зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ вік і страховий стаж.
Аналогічна правова позиція щодо застосування вищезазначених норм матеріального права викладена у постановах Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №569/350/17, від 03.07.2018 у справі №586/965/16-а та від 10.07.2018 у справі №591/6970/16-а.
Згідно спірного рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області №926140136753 від 24.12.2024 про відмову в переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» відповідач послався на те, що посади працівників органів державної податкової служби, яким присвоювалось спеціальне звання, статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII не передбачені. Тобто, періоди роботи ОСОБА_1 в податкових органах не враховано до стажу державної служби у зв`язку з тим, що періоди роботи працівників/службових осіб державних податкових адміністрацій на посадах, в період перебування на яких були присвоєні спеціальні звання, на думку пенсійного органу, не належать до посад, віднесених до категорій державних службовців.
Пунктом 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII визначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Отже, стаж державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ними передбачені.
Стаж державної служби до набрання чинності Законом №889-VIII обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі – Порядок №283), та додатку до нього (були чинними до 01.05.2016).
Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.
Пунктом 1 Порядку №283 встановлено, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.
Згідно з пунктом 2 Порядку №283, до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком; на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.
Пунктом 4 Порядку №283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.
Частиною сімнадцятою статті 37 Закону №3723-ХІІ, в редакції Закону №404-VII від 04.07.2013, визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Крім того, спеціальним законом, що визначає статус посадових осіб податкових органів в Україні, є Податковий кодекс України від 02.12.2010 №2755-VI.
Так, відповідно до пункту 341.1 статті 341 ПК України, служба в контролюючих органах є професійною діяльністю придатних до неї за станом здоров`я, освітнім рівнем та віком громадян України, що пов`язана з формуванням державної податкової та митної політики в частині адміністрування податків, зборів, платежів, реалізацією податкової та митної політики, політики у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, а також із здійсненням контролю за додержанням податкового, митного та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.
Посадові особи контролюючих органів є державними службовцями (пункт 342.4 статті 342 ПК України).
Пунктом 344.1 статті 344 ПК України передбачено, що пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу».
При цьому, період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
З огляду на вказане, суд вірно виснував, що період роботи (служби) позивача в податкових (контролюючих) органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».
Вказана позиція суду першої інстанції узгоджується з висновками Верховного Суду в постанові від 10.07.2018 по справі №591/6970/16-а.
Як уже зазначалось вище, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 та вкладки до трудової книжки НОМЕР_2 (а.с. 11-36), ОСОБА_1 з 1992 по 2024 роки працював на різних посадах в податкових органах, що становить більше 22 років, відтак ці періоди роботи позивача підлягають зарахуванню до стажу державної служби.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов підставного висновку, що у позивача наявні всі необхідні умови, визначені частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ, пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII для призначення йому пенсії за віком на умовах статті 37 Закону № 3723-ХІІ.
Відхиляючи покликання відповідача на те, що займані позивачем посади не належать до посад, віднесених до категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XІI та актами Кабінету Міністрів України, оскільки йому, як посадовій особі контролюючого органу присвоювались спеціальні звання, суд першої інстанції правильно зазначив, що процедура присвоєння персональних звань, спеціальних звань посадовим особам податкових органів (органів доходів і зборів) врегульовувалася відповідними порядками та положеннями, які були затверджені постановами Кабінету Міністрів України від 05.10.1992 №559, від 22.02.1999 №258, від 22.09.2004 №1234, від 19.12.2012 №1169, від 23.10.2013 №839, від 09.10.2020 №945. Вказаними нормативним актами, зокрема передбачено присвоєння спеціальних (персональних) звань в податкових органах.
Постановою Кабінету Міністрів України №306 від 20.04.2016 «Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями» (надалі, також – Постанова №306» затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями.
Вищенаведені норми підтверджують, що посадові особи контролюючих органів, в даному випадку податкового органу, віднесені до державних службовців за певними особливостями, тобто з присвоєнням спеціальних персональних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців.
Відтак, спеціальні звання посадових осіб контролюючих органів – прирівнюються до рангів державного службовця, визначених Постановою №306.
Так, додатками 6, 14 Постанови №306 передбачено, що спеціальне звання «Інспектор податкової служби II рангу» прирівнюється до 8 рангу державного службовця, « Інспектор податкової служби І рангу» прирівнюється до 7 рангу державного службовця, «Радник податкової служби ІІІ рангу» прирівнюється до 6 рангу державного службовця, «Радник податкової служби ІІ рангу» прирівнюється до 5 рангу державного службовця, «Радник податкової служби І рангу» прирівнюється до 4 рангу державного службовця, «Радник податкової та митної справи І рангу» прирівнюється до 4 рангу державного службовця.
Враховуючи це суд правильно вважав, що посадові особи податкових органів (органів доходів і зборів), яким присвоєно спеціальні (персональні) звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII, а доводи відповідача, що посадові особи контролюючих органів, яким присвоюються спеціальні звання, не належать до категорій посад державної служби не заслуговують на увагу.
Посилання відповідача на розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 за №503-р, як на підставу для відмови в зарахуванні до стажу державної служби періоду служби у податкових органах посадових осіб, які мають спеціальне звання, є безпідставними, бо зазначений акт виданий для врегулювання правового статусу працівників тих органів, що не мають спеціальних звань, та не змінює правового статусу посадових осіб податкових органів, які такі звання мають.
З урахуванням наведеного вище, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ГУ ПФУ в Івано-Франківській області протиправно не зараховано до стажу державної служби позивача вказані періоди роботи.
Щодо періоду військової служби ОСОБА_1 з 10.11.1980 по 10.11.1982, то суд віро врахував, що пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Порядком №283 (чинного до 01.05.2016) визначались посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.
Відповідно до п. 3 Порядку №283, до стажу державної служби включається також, зокрема, час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях.
Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
З огляду на це правильним є твердження, що віднесення періоду військової служби до страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби, є певною соціальною гарантією військовослужбовців, а тому повинна застосовуватись поряд із положенням Закону України «Про державну службу».
За таких обставин, вірним є висновок, що позивач має право на зарахування часу військової служби з 10.11.1980 по 10.11.1982 до стажу державної служби, незважаючи на те, що така посада не віднесена до посад державних службовців.
З огляду на викладене, суд першої інстанції вірно вважав, що рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області за №926140136753 від 24.12.2024 про відмову в переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» є протиправним та підлягає скасуванню.
Крім того суд першої інстанції слушно зауважив, що в Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 (далі – Порядок №622) визначено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (пункт 4 Порядку №622).
Довідки про заробітну плату державних службовців, визначені за формами згідно з додатками 1-6, видаються виключно для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII «Про державну службу» та не є підставою для перегляду раніше призначеної пенсії державного службовця (пункт 5 Порядку №622).
Згідно матеріалів справи, позивачем разом із заявою від 17.12.2024 про перехід на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» надані відповідачу довідки №195/09-19-10-02 та №196/09-19-10-02, видані 16.12.2024 Головним управлінням Державної податкової служби в Івано-Франківській області про складові заробітної плати для державного службовця, який до 01.01.2024 працював та звільнився з державних органів станом на січень 2024 року (а.с. 50, 51).
Вказані довідки відповідають формам однойменних довідок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 та у них вказано, що на всі види оплати праці, включені в довідки, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Усі відображені в довідках види оплати праці, - є складовими частинами заробітної плати позивача, з якої сплачені внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тому вони повинні враховуватися при розрахунку розміру пенсії позивача.
Такий висновок суду першої інстанції узгоджується з положеннями пункту 1 частини 1 статті 41 Закону №1058-ІV, відповідно до яких до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.
У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Враховуючи викладене вище, суд правильно зазначив, що стаж роботи позивача на державній службі станом на 01.05.2016 становив більше 35 років, а в загальному (з 10.11.1980 по 10.12.2024) становить більше 43 років. При цьому, відповідно до відомостей трудової книжки, станом на 01.05.2016 позивач обіймав посаду, віднесену до посад державної служби та продовжував працювати на таких посадах і надалі.
Згідно з частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Оскільки позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із відповідною заявою та необхідними документами 17.12.2024, то відповідно, правильним є висновок, що позивача слід перевести на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з дати звернення із відповідною заявою до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області про переведення на інший вид пенсії, а саме з 17.12.2024.
Виходячи із викладеного вище, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області - залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року у справі №300/9735/24 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	М.А. Пліш 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	І. М. Обрізко