Справа № 209/7621/25
Провадження № 2/209/256/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)
"22" квітня 2026 р. м. Кам`янське
Дніпровський районний суд міста Кам`янського у складі:
головуючого судді - Ковальової-Писаревої А.Б.,
за участю секретаря - Лушпай І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Кам`янського з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 30 червня 2016 року по справі 623/1108/16-ц стягнуто з нього аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини зі всіх видів заробітної плати (доходів) щомісячно і до її повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На теперішній час його матеріальне становище погіршилось, в період цивільних стосунків з ОСОБА_5 у нього народилось троє дітей: донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 14 червня 2022 року він уклав шлюб з матір?ю своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_5 . З початку військових дій в Україні, він з жінкою та дітьми виїжджали за кордон, так як за місцем проживання в с.Вірнопілля, Ізюмського району, Харківської області їх будинок був зруйнований під час обстрілу, потім вони повернулись до України і зараз орендують житло в м.Барвінкове Ізюмського району Харківської області. Після їх повернення до України сім?я була повністю на його матеріальному забезпеченні, так як дружина перебувала в декретній відпустці та не мала можливості працевлаштуватись. На сьогоднішній час він офіційно працевлаштувався у м.Барвінкове з щомісячним доходом 8000,00 гривень, але за мінусом податків і аліментів в розмірі 1700 грн. та після сплати всіх належних платежів його сім?ї залишається 4600,00 грн. Доходів з вирахуванням аліментів не вистачає навіть для підтримання хоча б мінімального рівня своєї життєдіяльності та членів сім?ї. Він не знімає з себе відповідальності утримання своєї доньки та відповідно довідки від 19 серпня 2025 року наданої Ізюмським відділом державної виконавчої служби Харківської області, відповідно до матеріалів виконавчого провадження №51775498, станом на 01 серпня 2025 року у нього відсутня заборгованість по аліментам на користь, ОСОБА_9 на утримання доньки, ОСОБА_4 . При таких обставинах, приймаючи до уваги погіршення його матеріального становища, зміну сімейного стану, троє неповнолітніх дітей, а також перебування на його утриманні дружини вважає, що є підстави для зменшення розміру аліментів. Просить суд зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 30 червня 2016 року по справі №623/1108/16-ц на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини зі всіх видів заробітної плати (доходів) щомісячно і до її повноліття, до розміру аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, до повноліття.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 17 листопада 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_10 в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином згідно з вимогами ст.128, 131 ЦПК України, про що в матеріалах справи наявні поштові документи, заяву про розгляд справи без її участі та відзив на позовну заяву не надала, є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, суд вважає за можливе розглядати справу у її відсутності. 
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України - суд, зважаючи на наявність законних підстав, приходить до висновку про можливість у відповідності до вимог ст.223 ЦПК України ухвалити рішення на підставі наданих сторонами доказів, без вислуховування особистих пояснень відповідача по справі.
Суд, дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, вважає поданий позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Вірнопільської сільської ради Ізюмського району Харківської області /а.с.9/.
Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області у справі №623/1108/16-ц від 30 червня 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця Харківська область Барвінківський район село Курулька, громадянина України, паспорт НОМЕР_2 від 03 лютого 2004 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітної платні (доходів) щомісячно, починаючи з 26 квітня 2016 року, і до її повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку /а.с.10-11/.
26 липня 2016 року старшим державним виконавцем Ізюмського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Козловою Т.В. відкрито виконавче провадження №51775498 згідно виконавчого листа №623/1108/16-ц, виданого 30 червня 2016 року, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження /а.с.14/.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області у справі №623/2941/16-ц від 23 грудня 2016 року /а.с.12/.
Згідно позовної заяви, в період цивільних стосунків з ОСОБА_5 у  ОСОБА_1  народилось ще троє дітей: донька ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_4 , серії НОМЕР_5 та серії НОМЕР_6 /а.с.17-19/.
14 червня 2022 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_7 /а.с.16/.
Згідно довідки з місця роботи вих.№2 від 01 квітня 2025 року /а.с.21/, ОСОБА_1 працює в ФОП ОСОБА_13 на посаді охоронця з 14 серпня 2024 року (згідно наказу №4) по теперішній час та отримує заробітну плату в розмірі 8000,00 грн., що підтверджується довідкою про доходи /а.с.22/.
Відповідно до довідки Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції №53441 від 19 серпня 2025 року /а.с.15/ станом на 01 серпня 2025 року у ОСОБА_1 відсутня заборгованість по аліментам при примусовому виконанні виконавчого листа №623/1108/16-ц від 30 червня 2016 року, виданого Ізюмським міськрайонним судом Харківської області.
Заявляючи позовні вимоги про зменшення розміру аліментів позивач просить врахувати, що його дружина ОСОБА_5 на даний час не працює, так як піклується про дітей, які на даний час навчаються дистанційно, що підтверджується довідками з навчальних закладів /а.с.23-25/.
Крім того, позивачем 02 березня 2026 року було долучено до матеріалів справи довідку №6 від 19 лютого 2026 року, згідно якої ОСОБА_1 з 18 лютого 2026 року перебуває на обліку в Балаклійсько-Барвінківському управлінні Ізюмської філії Харківського обласного центру зайнятості як безробітний.
Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.51 Конституції України, ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Ч.1 ст.141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Відповідно ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи зміст ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. У зв`язку зі значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Крім того, підставою для перегляду раніше визначеного розміру аліментів є також погіршення або поліпшення стану здоров`я учасників аліментних відносин. Виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті отримувача або платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.
П.23 Постанови Пленуму Верховного судуУкраїни №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Зі змістом позову обставинами, які наразі впливають на розмір присуджених аліментів, є зміни матеріального та сімейного стану позивача.
Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.
Так, сторони у справі повинні порівно утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить їх належне утримання. При цьому, суд враховує, що розмір стягнених аліментів має бути справедливим та таким, що забезпечить необхідну участь позивача як батька в утриманні своїх дітей, та має бути достатнім для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.
Законом України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими, - тому суд надає оцінку матеріальному та сімейному стану позивача з урахуванням розміру аліментів, присуджених до стягнення.
При розгляді справи з наданням оцінки ступеню обґрунтованості позовних вимог, суд звертає увагу, що звернення позивача до суду з позовом об`єктивно не може бути направлено на умисне ухилення від батьківського обов`язку матеріально утримувати свою дитину, - отже, суд не має сумнівів в щирості доводів позивача про дійсну необхідність зменшення розміру аліментів.
Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, регулюючих обов`язок батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставині сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. 
За правилами ст.191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.
Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2021 року у справі №554/3355/20 зазначив, що зменшення розміру аліментів на утримання дитини у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні інших осіб, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. Обов`язок щодо доведення погіршення майнового стану з метою зменшення розміру аліментів покладається на позивача. Ненадання позивачем зазначених доказів є підставою для відмови у задоволенні позову про зменшення розміру аліментів.
Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу.
Відповідно до ст.184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік» з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць встановлено у розмірі 3209 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2817 гривень; дітей віком від 6 до 18 років - 3512 гривень.
Як вбачається з матеріалів справи, донька позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час має вік 14 років, відповідно, прожитковий мінімум для дитини такого віку на місяц становить 3512,00 гривень, а мінімальний розмір аліментів не може бути меншим 1756,00 грн. (50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку).
Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на наявність ще трьох неповнолітніх дітей та відсутність стабільного доходу, постійного місця роботи. 
При цьому, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що з моменту ухвалення судового рішення про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , суттєво погіршився його матеріальний стан, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.
Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі №681/15/12, навіть при погіршенні матеріального стану платника аліментів у випадку, якщо аліменти стягуються у частці від його доходу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки, зважаючи на те, що навіть, якщо його доходи зменшаться, частина доходу, з якої відраховуються розмір аліментів, що підлягають сплаті на утримання дитини, також зменшиться.
Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені ст.192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем було заявлено позовну вимогу про зменшення розміру аліментів у твердій грошовій сумі до розміру 1000,00 грн., яка в 2026 році становить менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що суперечить вимогам ст.182 Сімейного кодексу України.
Підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів не вбачається.
У разі виникнення обставин передбачених ст.192 СК України, які можуть бути підтверджені достовірними доказами, платник аліментів може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.
Відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 75, 77, 79, 80, 84 СК України, ст. ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 278-279 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , проживає: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрована: АДРЕСА_4 , зареєстрована та проживає як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_5 ) про зменшення розміру аліментів – відмовити повністю.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному апеляційному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено 22 квітня 2026 року.

Суддя А.Б. Ковальова-Писарева