Справа № 539/6802/25
Провадження № 2/539/610/2026
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2026 року місто Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючої судді Рудалєвої Л.В.,
при секретарі судового засідання Бас В.Г.,
сторони у судове засідання не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Лубенського міськрайонного суду Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

УСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (адреса місцезнаходження: 02090, місто Київ, Харківське шосе, будинок №19, офіс №2005, ЄДРПОУ 42986956) (далі – позивач) звернулося до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області (далі – суд) із позовною заявою до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі – відповідач) про стягнення заборгованості, в якому просить суд: 
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (адреса місцезнаходження: 02090, місто Київ, Харківське шосе, будинок №19, офіс №2005, ЄДРПОУ 42986956) заборгованість за кредитним договором № 241085155 від 05 липня 2024 року, продукт (POS) у сумі 59 777 (п`ятдесят дев`ять тисяч сімсот сімдесят сім) гривень 78 копійок.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі – первісний кредитор) та відповідачем 05 липня 2024 року було укладено електронний кредитний договір №241085155, відповідно до умов якого відповідач отримав у борг кошти у сумі 1 037,00 грн та зобов`язувався повернути та сплатити відсотки за користування ними у строк. 
В подальшому відповідач збільшив суму кредиту, у зв`язку з чим загальна сума становить 18 560,00 грн.
Первісний кредитор виконав свої зобов`язання за кредитним договором – перерахував відповідачу кошти.
05 листопада 2024 року між первісним кредитором та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» (далі – ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС») укладено договір факторингу, відповідно до якого первісний кредитор відступив позивачу права вимоги за кредитним договором, серед іншого, до відповідача. 
28 травня 2025 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (далі – ТОВ «ОНЛАЙН ФІНАНС») укладено договір факторингу, відповідно до якого первісний кредитор відступив позивачу права вимоги за кредитним договором, серед іншого, до відповідача. 
16 липня 2025 року між ТОВ «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем укладено договір факторингу, відповідно до якого первісний кредитор відступив позивачу права вимоги за кредитним договором, серед іншого, до відповідача.
Унаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором у нього виникла заборгованість перед первісним кредитором. За результатами укладення між первісним кредитором та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», ТОВ «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем договорів факторингу право вимоги за заборгованістю відповідача перед первісним кредитором перейшло до позивача.
Як правову підставу для звернення до суду позивач зазначає норми статей 512, 514, 1082 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) щодо правових наслідків відступлення права вимоги; статей 626, 627, 628, 629 ЦК України щодо обов`язковості умов укладених договорів; статей 1049, 1050, 1054 ЦК України щодо особливостей укладення та виконання кредитних договорів; статей 526, 625 ЦК України щодо обов`язковості виконання боржником узятих на себе зобов`язань за договором, а також Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до якого електронна форма кредитного договору прирівнюється до письмової форми договору.
Відповідач до суду відзив на позовну заяву не надіслав.

Заяви, клопотання учасників справи
Разом із позовною заявою представник позивача надіслав до суду клопотання про витребування доказів, яке було задоволено; клопотання про підтримання позовних вимог, про розгляд справи без його участі та повідомив, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Процесуальні дії у справі
Ухвалою від 29 грудня 2025 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цій справі, постановив проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін, судове засідання призначив на 09 лютого 2026 року, витребувавши докази.
Розгляд справи відкладався на 25 березня 2026 року у зв`язку із неявкою учасників справи.
Ухвалою від 25 березня 2026 року суд постановив провести заочний розгляд справи, відповідно до вимог статті 244 Цивільного процесуального кодексу України оголосити рішення 30 березня 2026 року.
Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 
У зв`язку із тим, що відповідач, повідомлений належним чином, не з`явився у судове засідання, не надав відзив на позовну заяву, а позивач не заперечує, суд розглядає справу та ухвалює рішення на підставі документів, що в ній містяться.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Позивач – ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» - є фінансовою установою, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.122-126).
05 липня 2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ДОПОМОГА» та відповідачем було укладено Договір кредитної лінії №241085155, відповідно до пункту 2.1 якого кредитодавець зобов`язувався надати позичальнику кредит у формі кредитної лінії у сумі кредитного ліміту 18 600,00 грн, а позичальник зобов`язувався його повернути та сплатити кошти за його користування (а.с.11-22).
Договір діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання (пункт 11.1 кредитного договору). Кінцева дата повернення кредиту – 04 серпня 2029 року (пункт 7.3 кредитного договору).
Відповідно до пункту 7.1 кредитного договору рекомендована дата дострокового повернення кредиту – 04 серпня 2024 року.
Згідно з пунктом 7.2 кредитного договору сума кредиту має бути повернута позичальником не пізніше, ніж протягом 30 днів після надання наступних обставин: закінчення строку дії договору; дострокове припинення дії договору.
На момент укладення кредитного договору та отримання першого траншу базова процентна ставка складає 1,50% в день від суми залишку кредиту, що становить 547,50% річних (пункт 8.3 кредитного договору).
Орієнтовна загальна вартість кредиту протягом дисконтного періоду складає 10 270,00 грн: 7 083,00 грн – тіло кредиту, 3 187,00 грн – відсотки за його користування. Денна процентна ставка складає 1,50% (пункт 8.4 кредитного договору).
На період від дати видачі першого траншу до 04 серпня 2024 року процентна ставка складає 0,85 % в день (8.5.1 кредитного договору). Після 04 серпня 2024 року процентна ставка становить 1,41% (пункт 8.5.2 кредитного договору).
Кожен окремий транш за цим кредитним договором надається позичальнику (відповідачу) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки НОМЕР_2 (пункт 5.1 кредитного договору).
Відповідно до пункту 4.10 кредитного договору договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитора.
Аналогічна інформація міститься у Паспорті споживчого кредитування (а.с.9-10).
До кредитного договору укладалися додаткові угоди, у яких закріплювалася денна процентна ставка на рівні 1,50% (додаткові угоди від 06 липня 2024 року (а.с.22,зворотна сторона – а.с.23), від 12 липня 2024 року (а.с.24-25), від 14 липня 2024 року (а.с.25,зворотна сторона – а.с.26), від 17 липня 2024 року (а.с.27-28), від 18 липня 2024 року (а.с.28, зворотна сторона – а.с.29), від 21 липня 2024 року (а.с.3031), від 21 липня 2024 року (а.с.31, зворотна сторона а.с.32), від 23 липня 2024 року (а.с.33-34).
Згідно з довідкою про ідентифікацію первісного кредитора, кредитний договір підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором, який був направлений на його номер телефону (а.с.47).
Згідно з платіжними дорученнями та довідками позивача відповідачу на його картку перераховано наступні суми кредиту: 05 липня 2024 року – 7 083,00 грн (а.с.57). 06 липня 2024 року – 2 205,00 грн (а.с.58), 12 липня 2024 року – 2 673,00 грн (а.с.59), 14 липня 2024 року – 1 251,00 грн (а.с.60). 17 липня 2024 року – 1 237,00 (а.с.61), 18 липня 2024 року – 1 548,00 грн (а.с.62), 21 липня 2024 року – 1 037,00 грн (а.с.63), 21 липня 2024 року – 1 140,00 грн (а.с.64). 23 липня 2024 року – 386,00 грн (а.с.65).
Аналогічна інформація надана АТ «ПРИВАТБАНК» на виконання ухвали суду (а.с.162).
05 листопада 2024 року між первісним кредитором та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу № МВ-ТП/7 (а.с.83-89), відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) позивачу за плату належні йому права вимоги до боржників.
Передача позивачу права вимоги за кредитним договором відповідача підтверджується, у тому числі, витягом з Реєстру прав вимоги (а.с.88), відповідно до якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» отримало від первісного кредитора права вимоги за кредитним договором відповідача у сумі 45 115,92 грн, з яких: 18 559,36 грн – тіло кредиту, 17 276,88 грн – відсотки за кредитним договором, 9 279,68 грн – заборгованість за іншими нарахуваннями.
Згідно з розрахунком заборгованості відповідача за кредитним договором, проведеним первісним кредитором, станом на 05 листопада 2024 року сума заборгованості складала: 44 837,53 грн, з яких: 18 559,36 грн – тіло кредиту, 29 196,24 грн – відсотки за кредитним договором, 9 279,68 грн - неустойка (а.с.112).
28 травня 2025 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 28/0525-01, відповідно до умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ОНЛАЙН ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги до боржників (а.с.91-95).
Передача ТОВ «ОНЛАЙН ФІНАНС» права вимоги за кредитним договором відповідача підтверджується, у тому числі, витягом з Реєстру прав вимоги №1 від 28 травня 2025 року (а.с.96), відповідно до якого ТОВ «ОНЛАЙН ФІНАНС» отримало від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги за кредитним договором відповідача у сумі 69 057,46 грн, з яких: 18 559,36 грн – тіло кредиту, 41 218,42 грн – відсотки за кредитним договором, неустойка – 9 279,68 грн.
Згідно з розрахунком заборгованості відповідача за кредитним договором, проведеним ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» з дати придбання права вимоги станом на 28 травня 2025 року сума заборгованості складала: 69 057,46 грн, з яких: 18 559,36 грн – тіло кредиту, 41 218,42 грн – відсотки за кредитним договором, 9 279,68 грн - неустойка (а.с.84). 
16 липня 2025 року між ТОВ «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем укладено договір факторингу №16/07/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «ОНЛАЙН ФІНАНС» передає (відступає) позивачу за плату належні йому права вимоги до боржників (а.с.99-104).
Передача позивачу права вимоги за кредитним договором відповідача підтверджується Актом прийому передачі Реєстру боржників (а.с.107) та витягом з Реєстру боржників до договору факторингу (а.с.105-106), відповідно до якого позивач отримав від ТОВ «ОНЛАЙН ФІНАНС» права вимоги за кредитним договором відповідача у сумі 69 057,46 грн, з яких: 18 559,36 грн – тіло кредиту, 41 218,42 грн – відсотки за кредитним договором, 9 279,68 грн – неустойка.
Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором, сформованою позивачем, за період з 16 липня 2025 року до 01 листопада 2025 року заборгованість відповідача складає: 69 057,46 грн, з яких: 18 559,26 грн – тіло кредиту, 41 218,42 грн – відсотки за кредитним договором, 9 279,68 грн – штрафні санкції (а.с.115).
Отже, суд встановив, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, пов`язані із невиконанням останнім зобов`язань за укладеним ним кредитним договором відповідно до умов договорів факторингу.
Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України), Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про споживче кредитування» станом на дату виникнення спірних правовідносин.
Не погоджуючись із відповідачем, який не сплатив заборгованість за кредитним договором, керуючись положеннями договору факторингу, позивач звернувся із цим позовом до суду.
Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 89 ЦПК України).
Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого.

Норми права, які застосував суд
Згідно зі статею 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).
Частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини першої статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Згідно з частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Пунктом 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (часина третя статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері врегульовано Законом про споживче кредитування.
Так, пунктом 1-1 частини першої статті 1 Закону про споживче кредитування визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Відповідно до пункту 7-1 частини першої статті 1 Закону про споживче кредитування новий кредитор - особа, яка у встановленому законодавством порядку набула за цивільно-правовим договором або з інших підстав заміни кредитора у зобов`язанні право вимоги за договором про споживчий кредит або іншим договором, передбаченим частиною другою статті 3 цього Закону.
Частиною першою статті 18 Закону про споживче кредитування визначено, що відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.
До нового кредитора переходять передбачені цим Законом зобов`язання кредитодавця, зокрема щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимоги щодо етичної поведінки) (частина третя статті 18 Закон про споживче кредитування).
Частиною п`ятою статті 8 Закону про споживче кредитування визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Пунктом 17 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону про споживче кредитування визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати:
протягом перших 120 днів - 2,5 %;
протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Дія цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені після дня набрання чинності цим Законом, крім пункту 6 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит, та пункту 7 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, які відповідають викладеним у зазначеному пункті критеріям, пункту 7-1 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит та договори, передбачені пунктами 1 і 5 частини другої статті 3 цього Закону, які відповідають встановленим у зазначеному пункті критеріям, а також пунктів 8-16 цього розділу, дія яких поширюється на всі договори про споживчий кредит та всі договори, передбачені частиною другою статті 3 цього Закону, предметом забезпечення за якими є або, станом на 24 лютого 2022 року, було майно, яке відповідає ознакам, визначеним пунктом 8 цього розділу (пункт 2 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону про споживче кредитування).

Оцінка суду
Згідно з пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом (частина третя статті 263 ЦПК України).
Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, звертає увагу суду на те, що відповідач не виконує умови укладеного між ним та первісним кредитором кредитного договору в електронному вигляді, право вимоги за яким передано позивачу. Оскільки відповідач не виконав зобов`язання за кредитним договором, який укладено в електронному вигляді, в наслідок цього виникла заборгованість, її слід стягнути у судовому порядку.
Відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, в жодних документах по цій справі свою позицію щодо виникнення у нього заборгованості за кредитним договором не висловив.
Суд, оцінюючи докази, що містяться в матеріалах справи, чинне законодавство України із вказаного спірного питання, дійшов наступних висновків.
Щодо укладення електронного кредитного договору та виконання сторонами зобов`язання за ним.
Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, звертає увагу суду на те, що відповідач не виконує умови укладеного ним кредитного договору в електронному вигляді, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яку слід стягнути у судовому порядку.
Відповідач не висловив свою позицію щодо вимог позивача.
Відповідно до змісту статей 526, 527, 530, 627, 628 ЦК України договір є обов`язковим до виконання на умовах, які ним визначені, а прийняті на себе контрагентами зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору.
Як було зазначено вище та підтверджується матеріалами справи, відповідно до вимог кредитного договору відповідач отримав кредитні кошти та був зобов`язаний їх повертати на умовах та у строк, передбачений договором. При цьому, в матеріалах справи, документів, які б підтверджували виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, немає.
В силу вимог статей 629 та 1054 ЦК України, Закону про споживче кредитування позичальник зобов`язаний виконувати кредитний договір відповідно до його умов та вимог закону.
Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням статті 617 ЦК України.
При цьому, суд звертає увагу, що як було зазначено вище, стаття 205 ЦК України надає право укладати договір, серед іншого, у письмовій (електронній) формі. Крім того, з урахуванням вказаних вище вимог Закону про електронні документи, Закону про електронний цифровий підпис та Закону про електронну комерцію, що договір, підписаний у порядку, визначеному цими Законами, якому передував обмін електронними повідомленнями, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Як вбачається із матеріалів справи, відповідач уклав кредитний договір шляхом підписання своїм електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора.
Таким чином, аналізуючи норми Цивільного кодексу України, Закону про електронні документи, Закону про електронний цифровий підпис та Закону про електронну комерцію, а також матеріали справи, зокрема умови кредитного договору, суд дійшов висновку, що без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на веб-сайт Кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, а кредитні кошти не були би перераховані відповідачу.
Вказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у Постанові від 07 жовтня 2020 року у справі 127/33824/19.
Судом встановлено, що відповідачем здійснені дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення кредитного договору. Без відповідних дій з боку відповідача укладення договору було б неможливе.
У зв`язку з тим, що відповідач не виконав у строк взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, позивач має підстави вимагати від відповідача їх виконання, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованими.
При цьому, що стосується задоволення розміру позовних вимог в частині тіла кредиту відсотків за користування кредитними коштами, суд зазначає таке.
Як було зазначено вище, відповідно до вимог пунктів 2 та 17 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування» до договорів споживчого кредитування, які були укладені після набрання чинності змін Закону України «Про споживче кредитування» законодавчо передбачене обмеження щоденної процентної ставки:
протягом перших 120 днів – не більше 2,5 % (тобто з 24 грудня 2023 року до 21 квітня 2024 року включно)
протягом наступних 120 днів – не більше 1,5 % (тобто з 22 квітня 2024 року до 19 серпня 2024 року включно).
Крім того, відповідно до норм частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» з 20 серпня 2024 року денна процентна ставка не може перевищувати 1%.
З урахуванням наведеного визначена кредитним договором щоденна процентна ставка 1,50% не відповідає вказаним вище вимогам Закону України «Про споживче кредитування» суд, керуючись Законом України «Про споживче кредитування» проводить власний розрахунок заборгованості (саме суми заборгованості за відсотками за кредитом) за користування кредитом станом на дату розрахунку, а саме:
Як було зазначено вище та підтверджується матеріалами справи, відповідно до умов кредитного договору відповідачу протягом липня 2024 року надано кредит у сумі 18 559,36 грн строком на 5 років із стандартною процентною ставкою 1,50% на день. Оскільки строк дії кредитного договору не закінчився, розрахунок позивачем зроблено станом на 01 листопада 2025 року. Суд проводить власний розрахунок заборгованості за кредитним договором за період з 20 серпня 2024 року (законодавчо визначена денна процентна ставка, що може бути не більшою 1% на день) до 01 листопада 2025 року включно (дата розрахунку заборгованості відповідача позивачу). 
При цьому, залишається не змінним розрахунок первісного кредитора відсотків за кредитним договором, доданий до матеріалів справи, за ставкою 1,50% в день до 19 серпня 2024 року, що становить 7 732,32 грн.
Суд також звертає увагу, що, як підтверджується розрахунком заборгованості первісного кредитора, відповідач частково сплатив суму заборгованості, а саме: 05 серпня 2024 року – 4 069,00 грн та 04 вересня 2024 року – 7 851,00 грн. Загальна сплачена сума заборгованості – 11 920,00 грн (а.с.112).
Ураховуючи вказані вище вимоги пункту 17 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування», денна процентна ставка за кредитом має становити:
З 20 серпня 2024 року до 01 листопада 2025 року включно (дата передачі заборгованості за договором факторингу) – 439 днів – денна процентна ставка може бути не більше 1% (відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»), а тому розмір процентів, який слід стягнути із відповідача за указаний період, становить: 
18 560,00 грн (сума кредиту)*1,0% (денна процентна ставка)/100%*439 днів (строк кредитування за ставкою 1,0%) = 81 478,40 грн (сума відсотків за кредитом за ставкою 1,0% за 439 днів кредитування). З урахуванням погашеної суми 11 920,00 грн сума заборгованості за відсотками за кредитним договором за власним розрахунком суду складає: 81 478,40 грн – 11 920,00 грн = 69 558,40 грн. Враховуючи, що позивач заявив позовну вимогу у частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами у сумі 41 218,42 грн, що є меншою, ніж розрахована судом, суд задовольняє в межах заявлених позовних вимог, а саме вимогу про стягнення відсотків за кредитним договором, заявлену позивачем – 41 218,42 грн.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованим та їх слід задовольнити.

Розподіл судових витрат
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Щодо судового збору суд зазначає таке
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).
Як вбачається із матеріалів справи, позивач під час подання позову сплатив судовий збір у сумі 2 422,40 грн, що підтверджується Платіжною інструкцією в національній валюті №30776 від 22 грудня 2025 року (а.с.1).
У зв`язку з тим, що позовні вимоги суд задовольняє, судовий збір стягується із відповідача у сумі 2 422,40 грн.
Щодо витрат, пов`язаних з розглядом справи суд зазначає таке.
Позивач, серед іншого, заявив вимогу щодо відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі 7 000,00 грн. На підтвердження понесених витрат було надано до матеріалів справи Договір про надання правничої допомоги від 20 серпня 2025 року (а.с.116-117) та Додаткова угода до нього (а.с.118) (далі – Договір) та протокол погодженої вартості послуг (а.с.117).
Зі змісту витягу з Акту прийому передачі наданих послуг від 25 листопада 2025 року (далі – Акт) (а.с.119) вбачається, що послуги адвоката складають 7 000,00 грн.
Проаналізувавши Договір та Акт, суд дійшов висновку про те, що витрати на правничу допомогу слід зменшити з огляду на таке.
Відповідно до частин третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Як вбачається із змісту Договору та Акту, послуги адвоката у вказаній справі становлять 7 000,00 грн. 
Верховний Суд вже неодноразово висловлював правову позицію щодо порядку та критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу та їх розподілу, зокрема в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 року у справі № 927/237/20).
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що робота, зазначена у Акті, має не обґрунтовано завищену вартість, з огляду на складність справи (стягнення заборгованості здійснюється за одним кредитним договором) та фактично виконаній адвокатом роботі (наданих послуг), часові, витраченому на виконання відповідних робіт (послуг), обсягу наданих робіт (послуг) (зміст позовних вимог та доданих до позовної заяви документів є стандартизованим, адвокат не брав участі у судових засіданнях), витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн не відповідають критеріям реальності (їхньої дійсності і необхідності) та розумності їхнього розміру виходячи з конкретних обставин справи, сталою правовою позицією і безумовно є завищеними, тому вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення із відповідача в користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн. Під час визначення суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з вимог частини третьої статті 141 ЦПК України.

Ураховуючи вищевикладене, керуючись статтями 205, 514, 516, 516, 527, 530, 627, 628, 617, 1054 Цивільного кодексу України, Законом України «Про електронну комерцію», статтями 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 281, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити. 
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (адреса місцезнаходження: 02090, місто Київ, Харківське шосе, будинок №19, офіс №2005, ЄДРПОУ 42986956) заборгованість за Договором кредитної лінії № 241085155 від 05 липня 2024 року, продукт (POS), у сумі 59 777 (п`ятдесят дев`ять тисяч сімсот сімдесят сім) гривень 78 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (адреса місцезнаходження: 02090, місто Київ, Харківське шосе, будинок №19, офіс №2005, ЄДРПОУ 42986956):
судовий збір у сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок;
витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач та треті особи мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 265 ЦПК України: 
Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», адреса місцезнаходження: 02090, місто Київ, Харківське шосе, будинок №19, офіс №2005, ЄДРПОУ 42986956.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Лубенського міськрайонного суду
Полтавської області Л.В. Рудалєва