Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2026 року       м. Рівне

Справа № 564/376/26
Провадження 33/4815/458/26
Рівненський апеляційний суд в складі судді Ковальчук Н. М., 
з участю ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Власюка Павла Онуфрійовича, 
потерпілої ОСОБА_2 , 
розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 – адвоката Власюка Павла Онуфрійовича на постанову Костопільського районного суду Рівненської області від 18 лютого 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 18 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665,60 гривень.

Не погодившись з постановою суду, захисник ОСОБА_1 – адвокат Власюк П. О. подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що оскаржувана постанова суду є незаконною, необґрунтованою, винесеною з порушенням вимог законодавства, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що висновок суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП не підтверджується доказами по справі. Вказує, що відносини, які склалися між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 носять цивільно-правовий характер, оскільки між ними наявний спір щодо спільного володіння, користування та розпорядження будинком за адресою: АДРЕСА_1 , який був збудований під час перебування їх у шлюбі у період з 2009 року по 2017 рік, та є спільною сумісною власністю. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням ч. 2 ст. 254 КУпАП (через 29 днів після події), що свідчить про упередженість працівника поліції. Судом не взято до уваги інші документи, які долучені до справи, що свідчать про відсутність домашнього насильства. Згідно рапорту відділення поліції №2 (м. Костопіль) Рівненського РУП ГУКНП в Рівненській області інспектор Попов І. Ю. від 21.12.2025р. 15:00, вказано, що по приїзду на місце виклику було встановлено, що факт домашнього насильства не підтвердився, мав місце короткочасний словесний конфлікт через те, що колишнє подружжя не змогли дійти згоди на рахунок розміщення речей, а саме, одягу в шафах, також те, кому належить яка кімната. Також Заявниця ОСОБА_3 пояснила, що наразі перебувають з колишнім чоловіком в процесі розподілу майна після розлучення. У ОСОБА_1 було відібрано пояснення, який факт вчинення домашнього насильства категорично заперечив, та пояснив, що колишня дружина постійно провокує з ним конфлікті ситуації. Діти на момент конфлікту були відсутні. Також вказано: результат відпрацювання - вичерпання конфлікту, проведені дії - проведено профілактичну бесіду. Даний Рапорт дає підставу зрозуміти, що станом на 15:00 год. 21.12.2025 року конфлікт, який стався цього дня між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було вичерпано, і підстав для складання протоколу від 19.01.2026 року про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП – не було. Також із заяви ОСОБА_3 від 21.12.2025 року, поданої до поліції, вбачається, що ОСОБА_1 21.12.2025 року близько 12:30 год. в одній із кімнат будинку порозкидав її речі, і частково дитячі, щоб вони не знаходилися у шафі, по його словах – шафа і кімната його. ОСОБА_3 жодного слова не зазначила про здійснення домашнього насильства ОСОБА_1 , в чому воно виражалось. Також у письмовому поясненні ОСОБА_3 вказала, що ОСОБА_1 21.12.2025 року не дозволив їй зложити речі в шафу, які повикидав, через що знову виник конфлікт. Вказане підтверджує лише факт наявності конфлікту між бувшим подружжям, і ніякого домашнього насильства 21.12.2025 року близько 12:30 год. – не відбулось. ОСОБА_1 категорично заперечує вчинення 21.12.2025 року домашнього насильства. Вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Судом не враховано практику ЄСПЛ. Також вказує, що справу розглянуто без участі ОСОБА_1 , про дату і час судового розгляду справи його не було повідомлено, жодних судових повісток він не отримував, про наявність оскаржуваної постанови суду він взнав від бувшої дружини ОСОБА_4 після 18.02.2026 року, копію постанови ОСОБА_1 отримав – 23.02.2026 року. З огляду на зазначене просить: поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 події та складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 

У відповідності до вимог ч. 2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Як вбачається з матеріалів справи, постанова відносно ОСОБА_1 винесена – 18.02.2026 року, апеляційна скарга подана – 04.03.2026 року (згідно штампу на поштовому конверті), тобто після закінчення строків на апеляційне оскарження. На супровідному листі суду міститься відмітка про те, що ОСОБА_1 отримав копію постанови – 23.02.2026 року, про що засвідчив своїм підписом (а.с. 13).Зазначене свідчить, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин і його слід поновити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення. 

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ВАД № 657054 від 19.01.2026 року ОСОБА_1 21.12.2025 о 12 год. 30 хв., перебуваючи за місцем свого проживання ( АДРЕСА_1 ), вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_3 , а саме: ображав її нецензурною лайкою, розкидував речі по кімнаті, внаслідок чого було завдано шкоду психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_3 . Своїми діями  ОСОБА_1 вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.При складанні протоколу, ОСОБА_1 надав пояснення по суті порушення, які додано на окремому аркуші, вини не визнав.Протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підписано, копію протоколу ним отримано 19.01.2026 року, про що засвідчено його підписом.Потерпілою у протоколі зазначено: ОСОБА_3 .

Ухвалюючи постанову про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, суд першої інстанції обмежився у своїх висновках перерахуванням документіва, які є в матеріалах справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №657054 від 13.01.2026 року, повідомлення з лінії «102», заяву від 21.12.2025, письмові пояснення ОСОБА_3 ОСОБА_1 .Жодному із доказів судом не надано оцінку з врахуванням пояснень, викладених ОСОБА_1 та ОСОБА_1 письмово для правцівникам поліції. 

Згідно заяви ОСОБА_3 від 21.12.2025 року, яку вона подала до поліції у зв"язку з вчиненням відносно неї домашнього насильства, остання зазначає, що 21.12.2025 року близько 12:30 год. в одній із кімнат будинку ОСОБА_1 порозкидав її речі, частково дитячі, щоб вони не знаходилися у шафі, по його словах – шафа і кімната його. 

У матеріалах справи містяться письмові пояснення ОСОБА_3 від 21.12.2025 року, в яких вона вказала, що з ОСОБА_1 вони розлучилися 03.04.2025р., але проживають разом у будинку, оскільки будинок спільний, але ще не поділений. Щодо подій 21.12.2025 року зазначила, що ОСОБА_1 не дозволив їй зложити речі в шафу, які повикидав, через що знову виник конфлікт (а.с.5-6).

Інші обставини у поясненні ОСОБА_3 не відносяться до подій 21.12.2025, а тому, не можуть буди доказами вини у вчиненні домашнього насильства саме 21.12.2025, зокрема про те, що ОСОБА_1 не дає їй спокійно жити у будинку, зчиняє моральне насильство в сім`ї (ображає, матюкає, викидає речі із шафи, розкидаючи їх по хаті, не впускає в хату, закрившись із середини, п`є спиртне, приходячи в кімнату серед ночі і не дає спати). 

У письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що між ними наявний спір щодо спільного володіння, користування та розпорядження будинком за адресою: АДРЕСА_1 , який був збудований під час перебування їх у шлюбі у період з 2009 року по 2017 рік. (а.с. 7). 

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відповідальність настає у разі вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Згідно ст. 1 Закону України "Про попередження насильства в сім`ї" від 15 листопада 2001 року, під насильством в сім`ї слід вважати будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї по відношенню до іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю. Психологічне насильство в сім`ї це насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими спеціально спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдатися або завдається шкода психічному здоров`ю.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, 173-2, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.

Ухвалюючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за події, що мали місце 21.12.2025 року, суд першої інстанції не виконав вимоги вищевказаної норми, не повідомив особу, що притягується до відповідальності про час та місце слухання справи, не навів у постанові своєї оцінки доказам щодо вчинення домашнього насильства.

Порушення вимог ч. 3 ст. 268 КУпАП є підставою для скасування судового рішення, за недоведеністю вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства.
За ч. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
З огляду на вказане, апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржувану постанову скасувати, ухвалити нову постанову про закриття провадження у справі.

На підставі наведеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд 

П О С Т А Н О В И В :

Поновити захиснику ОСОБА_1 – адвокату Власюку Павлу Онуфрійовичу строк на апеляційне оскарження постанови Костопільського районного суду Рівненської області від 18 лютого 2026 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Власюка Павла Онуфрійовича задовольнити.

Постанову Костопільського районного суду Рівненської області від 18 лютого 2026 року скасувати, провадження у справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП .
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду  Ковальчук Н. М.