РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

31 березня 2026 року	м. Рівне	№460/9815/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Максимчука О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, 
В С Т А Н О В И В:
1. Стислий виклад позицій учасників справи.
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду (далі - суд) з адміністративним позовом (позовною заявою) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача та зобов`язати його здійснити:
- перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця);
- перерахунок та доплату індексації-різниці грошового забезпечення позивача у фіксованому розмірі 4032,84 грн. за період з 01.03.2018 по 31.08.2018, з 25.02.2022 по 31.12.2022 та 01.01.2024 по 17.03.2025, із урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078;
- перерахунок та виплату позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2015, 2016, 2017 роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення;
- перерахунок та виплату позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2024, 2025 роки з врахуванням індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі 4032,84 грн;
- перерахунок та виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні за 22 календарні роки у розмірі 50% від місячного розміру грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 4% місячного розміру грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби з 25.02.2022 по 17.03.2025 з урахуванням індексації грошового забезпечення із урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 “Порядку проведення індексації грошових доходів населення" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 у фіксованому розмірі 4032,84 грн;
- перерахунок та виплату позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки та грошової компенсації за невикористані 15 днів щорічної основної відпустки за 2018 рік, невикористані 38 днів щорічної основної відпустки за 2022 рік, невикористані 15 днів щорічної основної відпустки за 2023 рік, невикористані 30 днів щорічної основної відпустки за 2024 рік, невикористані 45 днів щорічної основної відпустки за 2025 рік із урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 “Порядку проведення індексації грошових доходів населення" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 у фіксованому розмірі 4032,84 грн.
Позовна заява обґрунтована тим, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 і відповідач протиправно не нараховував та не виплачував позивачу індексації грошового забезпечення із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січня 2008 року, а з 01.03.2018 фіксованого розміру індексації грошового забезпечення, внаслідок чого нарахування грошового забезпечення здійснювалось у заниженому розмірі. Вважає такі дії відповідача протиправними, тому з метою відновлення порушених прав, звернувся до суду із цим позовом та просив позов задовольнити повністю.
Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву та у строк, встановлений ухвалою суду про відкриття провадження у справі, подав свій відзив до суду, де в обґрунтування заперечень на позовну заяву зазначає, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/9820/21 від 10 червня 2022 року вимоги позивача задоволено частково, визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо неправильного нарахування і невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 27.07.2018 та зобов`язано нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 27.07.2018, а відтак позовні вимоги у частині нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення з урахуванням базового місяця січень 2008 року, задоволенню не підлягають. 
Щодо індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.03.2018 по 31.08.2018 зазначає, що грошове забезпечення позивача нараховане відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 в умовах березня 2018 у порівнянні із грошовим забезпеченням нарахованим відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704, склало 7149,25 грн, що перевищує суму ймовірної індексації грошового забезпечення за лютий 2018 року, яка становила 4463,15 грн, а відтак підстав для нарахування індексації-різниці (фіксованої суми) у вказаному періоді немає. Відповідач також зазначає, що індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 25.02.2022 року по 17.03.2025 проведена у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому відсутні підстави для нарахування і виплати різниці між сумою індексації і розміром підвищення грошового забезпечення за відповідний період (нарахування фіксованої суми індексації).
Щодо проведення перерахунку грошової допомоги для оздоровлення з урахуванням індексації грошового забезпечення та додаткової грошової винагороди зазначає, що за період проходження військової служби ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_1 вказана грошова допомога нарахована згідно наказів командира військової частини НОМЕР_1 відповідно до вимог чинного законодавства та здійснена виходячи з розміру його грошового забезпечення за останньою займаною посадою враховуючи щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премії) визначені п.2 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018, крім одноразових додаткових видів грошового забезпечення (додаткової винагороди, на яку посилається позивач) та індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі (зокрема, у попередніх пунктах обґрунтовано відсутність підстав для виплати позивачу індексації-різниці в цілому), які не передбачені для здійснення розрахунку відповідної допомоги. 
З урахуванням наведеного відповідач вважає, що грошове забезпечення позивача нараховувалось і виплачувалось ним згідно з вимогами чинного законодавства та не підлягає перерахунку, а позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
2. Заяви, клопотання учасників справи, інші процесуальні дії у справі.
Позовна заява подана до суду позивачем 05.06.2025 у паперовій формі безпосередньо через канцелярію суду, надійшла до суду і була зареєстрована в автоматизованій системі діловодства суду 05.06.2025.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2025 визначено суддю Махаринця Д.Є. головуючим суддею (суддею-доповідачем) з розгляду справи за вказаною позовною заявою.
Ухвалою від 09.06.2025 суд прийняв вказану позовну заяву до розгляду і відкрив провадження в адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, встановив учасникам справи строки на подання заяв по суті спору.
Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву та у строк, встановлений ухвалою суду про відкриття провадження у справі, подав 18.06.2025 свій відзив до суду.
Розпорядженням керівника апарату суду від 15.09.2025 №1057 на підставі пунктів 2.3.43, 2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, Засад використання автоматизованої системи документообігу суду, затверджених рішенням зборів суддів Рівненського окружного адміністративного суду від 27.03.2025№1, у зв`язку із тимчасовим відстороненням від здійснення правосуддя судді Махаринця Д.Є., головуючого судді у справі №460/9815/25, та з урахуванням рішення зборів суддів від 25.08.2025 (протокол зборів №5) призначено повторний автоматизований розподіл справи №460/9815/25.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2025 справу №460/9815/25 передано на розгляд судді Максимчуку О.О.
Ухвалою від 21.11.2025 суд прийняв до провадження адміністративну справу №460/9815/25, а розгляд і вирішення цієї справи продовжив одноособово суддею за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) зі стадії розгляду справи по суті.
На момент розгляду справи по суті і ухвалення судом цього рішення інші заяви, клопотання від учасників справи до суду не надійшли, а також суд не здійснював інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо).
З урахуванням вимог частини 4 статті 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження суд не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
3. Встановлені судом обставини справи та зміст спірних правовідносин.
Розглянувши наявні у справі матеріали, з`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх позовні вимоги і заперечення, дослідивши подані сторонами письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, що враховані судом при вирішення спору по суті.
Позивач ОСОБА_1 в спірні періоди з 01.01.2016 по 31.08.2018 та з 25.02.2022 по 17.03.2025 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується витягами з наказів командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.06.1996 №116, від 31.08.2018 №186, від 25.02.2022 №39, від 17.03.2025 №64, позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 08.05.2005.
Позивач 23.04.2025 звернувся до відповідача із запитом щодо надання інформацію про нараховані суми грошового забезпечення позивача за період проходженням ним військової служби.
У відповідь на звернення позивача, відповідач листом від 19.05.2025 №56/1420 повідомив, що індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року нарахована та виплачена згідно судового рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10.06.2022 року у адміністративній справі №460/9820/21, а індексація грошового забезпечення за період з 25.02.2022 по 31.12.2022 нараховувалась та виплачувалась з застосуванням базового місяця (місяця підвищення доходів) — березня 2018 року, індексація грошового забезпечення з 01.01.2023 по 31.12.2023 не здійснювалась відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» від 03 листопада 2022 № 2710-IX, яким було призупинено дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у 2023 році. Статтею 39 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» від 09 листопада 2023 № 3460-ІХ визначено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з 1 січня 2024 року. Індексація грошового забезпечення з 01.01.2024 року по 31.07.2024 року не здійснювалась, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» право на виплату індексації настало з серпня місяця 2024 року. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, що публікується Держстатом не пізніше 10 числа кожного місяця. Тобто базовим місяцем нарахування індексації заробітної плати (грошового забезпечення) буде грудень 2023 року, оскільки нарахування індексації відновили з 1 січня 2024 року. Одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби у 2018 році (50% місячного грошового забезпечення за кожний повний рік служби) відповідно до пункту 5 розділу XXXII Порядку № 260, нарахована та виплачена виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, до якого включаються: - звільненим із займаних посад - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою. Одноразова грошова допомога при звільненні у 2025 році в розмірі 4% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби виплачена з розрахунку місячного забезпечення (без врахування винагород), на які позивач мав право на день звільнення згідно Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року № 460.
Позивач не погоджується з таким обрахунком його грошового забезпечення у період проходженням ним військової служби, з огляду на що звернувся до суду з вказаним позовом з наведеними вище позовними вимогами до відповідача, а тому у цій справі, яка розглядається судом, предметом спору є дії відповідача щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 28.02.2018 з встановленням базового місяця - січень 2008, щодо не нарахування та невиплати індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.08.2018, з 25.02.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 17.03.2025 в розмірі 4032,84 грн, щодо не включення до грошової допомоги на оздоровлення за 2015-2017 роки щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення та за 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2024, 2025 роки індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі 4032,84 грн, щодо неврахування індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі 4032,84 грн при обрахунку та виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні за 22 календарні роки у розмірі 50% від місячного розміру грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 4% місячного розміру грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби з 25.02.2022 по 17.03.2025, а також при обрахунку та виплаті грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки та грошової компенсації за невикористані 15 днів щорічної основної відпустки за 2018 рік, невикористані 38 днів щорічної основної відпустки за 2022 рік, невикористані 15 днів щорічної основної відпустки за 2023 рік, невикористані 30 днів щорічної основної відпустки за 2024 рік, невикористані 45 днів щорічної основної відпустки за 2025 рік.
4. Нормативно-правове регулювання спірних правовідносин та висновки суду.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частин 1, 2 статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина 3 статті 9 Закону № 2011-XII).
Преамбулою Закону №1282-XII встановлено, що цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.
Відповідно до статті 1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно з положеннями статті 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Відповідно до статті 4 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
Згідно з частиною 1 статті 5 Закону №1282-XII підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.
Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України (частина 2 статті 5 Закону № 1282-XII).
Відповідно до статті 6 Закону №1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені Порядком №1078, який поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
Суд зауважує, що Постановою №1013 (набрала чинності з 15.12.2015 та підлягала застосуванню з 01.12.2015) було внесено зміни до Порядку №1078, відповідно до яких запроваджено єдині підходи при проведенні індексації грошових доходів населення у разі їх підвищення.
Відповідно до п. 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 №491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Пунктом 2 Порядку №1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Відповідно до пункту 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.
Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
Згідно з абзацами 1-6 пункту 5 Порядку №1078, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
З системного аналізу вказаних норм суд дійшов висновку, що місяць, в якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), є базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення військовослужбовців. Разом з тим, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то базовий період не змінюється, а сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
Відповідно до пункту 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абз. 8 п. 4 Порядку № 1078).
З аналізу наведених правових норм випливає, що для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, в якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.
Висновки аналогічного характеру викладено, зокрема, в постановах Верховного Суду від 13.01.2020 у справі № 803/203/17 і від 22.07.2020 у справі № 400/3017/19.
Станом на січень 2016 року розмір посадових окладів військовослужбовців визначався постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб"№1294, яка набрала чинності з 01.01.2008 та діяла до 01 березня 2018 року, тобто до набрання чинності Постановою № 704, якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
А тому, за умови останнього підвищення військовослужбовцям посадового окладу в січні 2008 року, місяцем для розрахунку індексації грошового забезпечення для цілей застосування Порядку № 1078 (із змінами, внесеними Постановою № 1013) є січень 2008 року.
Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 29 листопада 2021 року у справі № 120/313/20-а, від 26 січня 2022 року у справі № 400/1118/21, від 28 вересня 2022 року у справі № 560/3965/21 та від 28 вересня 2022 року у справі № 400/1119/21, а також у постановах від 20 квітня 2022 року у справі №420/3593/20, від 09 червня 2022 року у справі № 600/524/21-а, правовідносини у яких є подібними до правовідносин у цій справі, а тому зазначені висновки є релевантними до цієї справи.
З наявної в матеріалах справи довідки про виплачене грошове забезпечення та інші додаткові види виплат за період з 2015 по 2018 роки слідує, що за період з січня 2016 по лютий 2018 індексація грошового забезпечення позивачу не нараховувалась і не виплачувалась.
Зі змісту листа відповідача від 18.05.2025 №56/1420 слідує, що індексація грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року нарахована та виплачена згідно судового рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10.06.2022 року у адміністративній справі № 460/9820/21. Відповідач у своєму відзиві зазначив, що оскільки рішенням суду вже вирішено спір в частині нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення, відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.
Так, відповідно до рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10.06.2022 року у адміністративній справі № 460/9820/21 позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій задоволено частково та вирішено: визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018.
Суд зауважує, що спір у вказаній справі стосувався ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення, водночас у межах розглядуваних судом у цій справі правовідносин, спірним є, серед іншого, визначення базового місяця індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018, при цьому відповідач жодним чином не спростовує доводів позивача щодо того, що у вказаному періоді відповідачем застосувався інший, ніж січень 2008 року, як базовий місяць (місяць підвищення доходів), а відтак суд констатує, що відповідач під здійснення нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 по 28.02.2018 не застосував січень 2008 року як місяць підвищення доходу позивача, що є протиправним, оскільки розмір посадових окладів військовослужбовців визначався Постановою №1294, яка набула чинності 01.01.2008, після чого наступна зміна розмірів посадових окладів військовослужбовців відбулась після прийняття Постанови №704, яка набрала чинності 01.03.2018. 
Такої ж позиції притримується Верховний Суд у постанові від 19.04.2023 у справі №380/10594/21, у якій вказує, що у періоді з 1 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року повноваження державних органів щодо визначення «місяця підвищення тарифних ставок (окладів)» для цілей застосування Порядку №1078 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року №1013) не були дискреційними, оскільки нормами означеного Порядку установлено лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки відповідної установи галузі бюджетної сфери - проведення індексації грошових доходів у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, встановленого у розмірі 101 відсоток до 1 січня 2016 року чи 103 відсотки після 1 січня 2016 року, починаючи з місяця останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник, яким для військовослужбовців у спірному періоді був січень 2008 року.
Суд зазначає, що оскільки індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 19.07.2019 у справі №240/4911/18 та від 07.08.2019 у справі № 825/694/17.
При цьому, проведення індексації у зв`язку з зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи, в тому числі відповідача.
Суд також зазначає, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №825/1832/17.
З огляду на вказане, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 з застосуванням базового місяця – січень 2008 року, що відповідає місяцю зміни тарифних ставок (окладів) військовослужбовців.
Щодо нарахування та виплати в період з 01.03.2018 по 31.08.2018, з 25.02.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 17.03.2025 індексації - різниці грошового забезпечення - у розмірі 4032,84 грн, суд виходить з наступних міркувань.
Як судом було встановлено, базовим місяцем для обчислення індексу споживчих цін після підвищення окладів у березні 2018 року є березень 2018 року. Відповідно до абзацу 6 пункту 5 Порядку № 1078, до суми індексації-різниці (якщо вона була визначена) додається сума поточної індексації, яка виникає внаслідок перевищення індексом споживчих цін порогу індексації (103%) при обчисленні від базового місяця (березня 2018 року).
Суд зазначає, що визначення базовим місяцем березень 2018 року в періодах 01.03.2018 по 31.08.2018, з 25.02.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 17.03.2025 не є спірним в межах розгляду цієї справи. Водночас, позивач вважає протиправними дії відповідача щодо не виплати у вказаних періодах фіксованого розміру індексації в сумі 4032,84 грн.
З цього приводу суд зазначає, що Закон №1282-XII і Порядок №1078 не містить такого поняття як «фіксована» сума індексації. Цей термін фігурував у Додатку 4 до Порядку №1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13.06.2012 року № 526, де були наведені приклади обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.
Проте постановою Уряду від 09.12.2015 року №1013 цей Додаток був викладений у новій редакції і з 01.12.2015 року у цьому Додатку, як і в цілому Порядку № 1078, поняття фіксованої суми індексації не згадується.
З 01.12.2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувались з 15.03.2018 року передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме: сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3); сума індексації у місяці підвищення грошових доходів нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу (абзац 4).
Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів, посадових окладів, грошового доходу) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до чергового підвищення тарифних ставок (окладів, посадових окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає суду підстави зробити висновок, що нарахування й виплата суми індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
Враховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, суд дійшов висновку, що повноваження відповідача щодо виплати цієї суми індексації не є дискреційними. Своєю чергою, обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати такий вид індексації грошового забезпечення.
З урахуванням того факту, що 01.03.2018 року набрала чинності Постанова №704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
Системний і цільовий способи тлумачення абзаців 3, 4 Порядку № 1078 дають суду підстави зробити висновок, що у зв`язку із підвищенням у березні 2018 року доходу позивача відповідачу належало вирішити питання, чи має останній право на отримання суми індексації-різниці, а якщо так, то у якому розмірі.
Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23.03.2023 року у справі №400/3826/21, від 29.03.2023 року у справі №380/5493/21, від 06.04.2023 року у справі №420/11424/21, від 20.04.2023 року у справі №320/8554/21, від 11.05.2023 року у справі № 260/6386/21 у подібних правовідносинах.
У цьому контексті суд зауважує, що з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078 позивач (військовослужбовець) має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
Щодо кола обставин, які належить з`ясувати для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, то буквальний спосіб тлумачення цих норм свідчить про те, що для їхнього застосування суд повинен встановити: розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А); суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б); чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.
В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку № 1078).
Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку № 1078).
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
Як уже було зазначено, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).
Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23.03.2023 року у справі №400/3826/21, від 29.03.2023 року у справі №380/5493/21, від 06.04.2023 року у справі №420/11424/21, від 20.04.2023 року у справі №320/8554/21, від 11.05.2023 року у справі № 260/6386/21.
З матеріалів справи, а саме з довідки про виплачене грошове забезпечення та інші додаткові види виплат за період з 2015 по 2018 роки слідує, що суми грошового забезпечення, які не мають разового характеру позивача за лютий 2018 року становили 8652,21 грн, а за березень 2018 року – 9082,52 грн.
Таким чином, розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року становить 430,31 грн (9082,52 грн – 8652,21 грн).
Визначення суми індексації, що склалася у місяці підвищення грошового доходу, у березні 2018 року становить 4463,15 грн.
Такий розмір індексації грошового забезпечення 4463,15 грн, який припадав на місяць підвищення посадових окладів військовослужбовцям (березень 2018 року), неодноразово досліджувався та встановлювався судами та підтверджується постановою Верховного Суду від 22.06.2023 року по справі №520/6243/22.
За наведеного правового регулювання та встановлених обставин справи, суд приходить висновку, що розмір підвищення грошового доходу позивача у сумі 430,31 грн не перевищив розмір індексації, яка припадала на місяць підвищення посадових окладів (березень 2018 року) 4463,15 грн, та в силу вимог абзаців 3-6 пункту 5 Порядку №1078 у відповідача не було законних підстав не виплачувати позивачу індексацію у період з 01.03.2018 року.
Тобто, відповідно до вимог абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078, сума належної позивачу індексації-різниці грошового забезпечення в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме: 4463,15 грн – 430,31 грн та становить 4032,84 грн.
Зазначений розмір індексації-різниці грошового забезпечення згідно з абзацу 6 пункту 5 Порядку №1078 повинен був бути виплачений позивачу щомісячно по день звільнення з військової служби або до наступного підвищення тарифної ставки (окладу) та до такого розміру додається сума поточної індексації, яка виплачується коли величина індексу споживчих цін перевищить поріг в розмірі 103 відсотка.
З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті вищенаведених норм, зважаючи на висловлену Верховним Судом правову позицію у такій категорії справ, суд приходить висновку, що оскільки березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким необхідно здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення, відповідач мав вирішити питання, чи має позивач право на отримання суми індексації-різниці за спірний період відповідно до абзаців 4-6 пункту 5 Порядку №1078, а також визначити її розмір, однак цього зроблено не було.
Суд звертає увагу, що положення абзацу 18 пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», яким зупинено на 2023 рік дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», є чинними та не визнавалися неконституційним.
Відтак, підприємства, установи, організації у 2023 році звільнені від обов`язку здійснювати нарахування та виплату індексації доходів, зокрема, оплати праці (грошового забезпечення). Обчислення індексу споживчих цін для нарахування сум індексації у 2023 році не здійснюється.
Сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті, однак це не спростовує факту того, що на 2023 рік зупинено дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» приписами абзацу 18 пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» №2710-IX від 03.11.2022, який підлягає застосуванню у спірних правовідносинах у даній справі.
Оскільки дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» зупинено на 2023 рік, то підзаконний нормативно-правовий акт Порядок №1078, який прийнятий на виконання вимог статті 6 вказаного Закону, також не може діяти протягом 2023 року. Отже індексація в 2023 році не підлягала нарахуванню та виплаті.
Разом з тим, щодо нарахування індексації за період з 01.01.2024 по 17.03.2025, суд зазначає, що у разі зростання посадового окладу з січня 2024 сума індексації грошового забезпечення має визначатися з урахуванням положень пункту 5 Порядку №1078, тобто значення індексу споживчих цін у січні приймається за 1 або 100 відсотків і для проведення подальшої індексації, обчислення індексу споживчих цін починається з лютого 2024 року.
У разі, якщо підвищення посадових окладів у січні 2024 року не відбувається, то обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з січня 2024 року.
Враховуючи вказане, нарахування та виплата позивачу індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01.01.2024 року по 17.03.2025 року повинна була здійснюватися в розмірі 4032,84 грн з урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.
Відповідачем не надано суду доказів нарахування індексації-різниці грошового забезпечення з урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078.
Відтак, з урахуванням викладеного, зазначену бездіяльність відповідача слід визнати протиправною та, як наслідок, зобов`язати його нарахувати та виплатити позивачу індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі 4032,84 грн в місяць за період з 01.03.2018 по 31.08.2018, з 25.02.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 17.03.2025, розраховану як різниця між сумою індексації і розміром підвищення її доходу у березні 2018 року, відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.
Вирішуючи позовні вимоги в частині перерахунку та виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2015-2025 роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення, суд зазначає таке.
Так, з матеріалів справи судом встановлено, що під час проходження служби позивачу було виплачено грошову допомогу на оздоровлення за 2015, 2016, 2017, 2018, 2022, 2024, 2025 роки. Однак, вказані виплати проведено без врахування індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди.
При цьому суд зауважує, що у 2019-2021 роках позивачу не нараховувалась та не виплачувалась грошова допомога на оздоровлення, оскільки у вказаному періоді позивач не проходив військової служби у ВЧ НОМЕР_1 , що підтверджується наявними у матеріалах справи витягами з наказів командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.08.2018, яким позивача з 31.08.2018 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та від 25.02.2022 №39, яким позивача з 25.02.2022 зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення. 
При визначенні складу грошового забезпечення, з якого обчислюється допомога на оздоровлення, суд виходить з такого.
Статтею 9 Закону №2011-XII обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Відповідно до пункту 1 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів. Час для проїзду до місця проведення зазначеної відпустки і назад не надається. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.
Згідно з частиною третьою статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям виплачуються грошова допомога на оздоровлення та державна допомога сім`ям з дітьми в порядку і розмірах, що визначаються законодавством України.
Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) було установлено щомісячну додаткову грошову винагороду: 1) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення; 2) військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення; 3) особам начальницького складу, які проходять службу на посадах льотного складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій, - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення; 4) військовослужбовцям Національної гвардії (крім тих, що зазначені в підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення; 5) військовослужбовцям Державної прикордонної служби (крім тих, що зазначені в підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення; 6) співробітникам кадрового складу (військовослужбовцям) Служби зовнішньої розвідки - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Згідно з пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.
Згідно з підпунктом 2.2 пункту 2 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.11.2010 №595 (у редакції наказу Міністерства оборони України від 05.12.2012 № 825), яка була чинною до 16.12.2016), щомісячна додаткова грошова винагорода для військовослужбовців, (крім зазначених у підпункті 2.1 цього пункту: з 1 квітня 2013 року - у розмірі до 20 % місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 року у розмірі до 40 % місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 року - у розмірі до 60 % місячного грошового забезпечення.
На виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» Міністр оборони України наказом від 24.10.2016 року № 550 затвердив Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України.
Інструкцією про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України від 24.10.2016 року № 550 визначені умови та порядок виплати особам офіцерського складу винагороди, окреслено перелік військовослужбовців, яким вона виплачується, регламентовано повноваження командира (начальника) військової частини (організації, установи) щодо підстав та розміру її виплати.
Відповідно до пункту 3 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України від 24.10.2016 року № 550 до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений).
Згідно з пунктом 5 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України від 24.10.2016 року № 550 винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби одночасно з виплатою грошового забезпечення на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).
Відповідно до пункту 8 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України від 24.10.2016 року № 550 встановлено, що грошова винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно з пунктом 9 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України від 24.10.2016 року № 550 розміри винагороди встановлюються наказами Міністерства оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України (Головного управління розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік.
Відповідно до положень пункту 10 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України від 24.10.2016 року № 550 командир військової частини за наявності обставин, передбачених у цьому пункті, має право зменшувати розмір винагороди.
Відповідач не заперечує, що позивачу нараховувалась та виплачувалась додаткова грошова винагорода відповідно до Постанови № 889, а тому підстави вважати таку винагороду одноразовим видом грошового забезпечення відсутні, враховуючи також відомості, зазначені довідці про виплачене грошове забезпечення та інші додаткові види виплат за період з 2015 по 2018 роки, з якої суд встановив, що позивачу щомісяця нараховувалась щомісячна додаткова винагорода у період з січня 2015 по серпень 2018.
Однак відповідачем не включено додаткову грошову винагороду в розмірі, передбаченому постановою №889, до складу грошового забезпечення, з якого обчислено грошову допомогу на оздоровлення, що не заперечується відповідачем.
Відтак суд приходить до висновку, що відповідач протиправно не включив до складу грошового забезпечення позивача, з якого нарахована грошова допомога на оздоровлення за 2015-2017 роки, щомісячну додаткову грошову винагороду, що передбачена Постановою №889. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові 26 лютого 2021 року у справі №620/3346/19.
Також Верховний Суд у постанові від 21 квітня 2021 року у справі №380/2427/20 констатував наявність правових підстав для задоволення вимог позивача про визнання протиправними дій відповідача в частині нарахування і виплати позивачу допомоги на оздоровлення в 2015 - 2017 роках без урахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889, та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачену допомогу на оздоровлення у 2015-2017 роках з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої вище вказаною постановою.
Віднесення зазначеної винагороди до щомісячних видів грошового забезпечення також підтверджено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі №522/2738/17, від 10 листопада 2021 року у справі №825/997/17.
Отже, щомісячна додаткова грошова винагорода відповідає ознакам додаткового виду щомісячного грошового забезпечення військовослужбовців, які мають щомісячний та постійний характер, а відтак така відповідно до положень статті 9 Закону №2011-ХІІ повинна включатися до розрахунку грошової допомоги на оздоровлення позивачу в 2015-2017 роках.
Щодо врахування індексації при розрахунку допомоги на оздоровлення, суд зазначає таке.
З листа відповідача від 19.05.2025 №56/1420 слідує, що грошова допомога на оздоровлення за період проходження військової служби і матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік нараховані та виплачені у розмірі згідно витягів із наказів командира військової частини НОМЕР_1 . Відповідно до пункту 1 розділу ХХІІІ Порядку № 260, грошова допомога на оздоровлення виплачується військовослужбовцям один раз на рік в розмірі місячного грошового забезпечення. Крім того, у пункті 6 розділу XXIII вищевказаного Порядку № 260 зазначено, що розмір грошової допомоги на оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги. Відповідач у своєму відзиві зазначив, що відсутні підстави для врахування індексації грошового забезпечення при розрахунку допомоги на оздоровлення.
Щодо таких доводів відповідача суд зазначає, що згідно з преамбулою Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” від 03.07.1991 №1282-XII (надалі - Закон №1282-XII), цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.
В силу вимог статті 1 Закону №1282-XII, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Статтею 2 Закону №1282-XII визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Згідно з абз. 2 частини третьої статті 9 цього ж Закону грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Тобто, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до статті 4 Закону №1282-XII, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Згідно з статтею 6 Закону №1282-XII, у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 18 Закону України “Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії” індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Кабінетом Міністрів України затверджено Постанову “Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення” від 17.07.2003 №1078 (надалі - Порядок №1078), згідно з п. 2 якої, - індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Проаналізувавши положення Порядку №1078 та наведені вище правові вимоги, можна дійти висновку про те, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно правових актів, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.
З системного аналізу вищевикладених норм слідує, що спеціальним законодавством, яке регламентує соціальні гарантії військовослужбовців, передбачено необхідність включення до складу грошового забезпечення особи, з якого здійснюється обчислення її одноразової грошової допомоги при звільненні, всіх видів додаткового забезпечення, які отримувалися нею на постійній основі (не одноразово та не періодично).
Враховуючи, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку підйомної допомоги.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.12.2019р. у справі № 638/5794/17, від 27.12.2019 у справі № 643/11749/17, предметом розгляду яких було, зокрема, включення до складу грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, індексації грошового забезпечення.
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Тож, індексація є складовою частиною додаткового грошового забезпечення, яке особа отримує щомісячно, а тому також підлягає включенню до складу грошового забезпечення, з якого обраховується й допомога на оздоровлення, а у відповідача були відсутні правові підстави для її не включення при розрахунку позивачу грошової допомоги на оздоровлення, як складової місячного грошового забезпечення.
Суд з матеріалів справи встановив, що така складова грошового забезпечення не була включена до розрахунку та виплати грошової допомоги на оздоровлення за 2015-2017 та з 2022-2025 роки. Факту не включення індексації у вказані виплати відповідач не заперечує та доказів протилежного суду не надав. Суд також зауважує, що з наявних у матеріалах справи витягів з наказів командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) суд встановив, що грошову допомогу на оздоровлення позивач отримував у 2015-2018 та 2022-2025 роках, водночас у 2019-2021 роках позивач не проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , що виключає отримання позивачем такої грошової допомоги у вказаних роках та відповідно обов`язку відповідача здійснювати перерахунок грошової допомоги на оздоровлення у 2019-2021 роках.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо нарахування та виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2015-2017 та з 2022-2025 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, без урахування індексації та індексації-різниці грошового забезпечення, на які позивач мав право під час проходження військової служби є протиправними.
Стосовно позовних вимог позивача в частині здійснення перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні за 22 календарні роки у розмірі 50% від місячного розміру грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 4% місячного розміру грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби з 25.02.2022 по 17.03.2025 з урахуванням індексації грошового забезпечення із урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 “Порядку проведення індексації грошових доходів населення" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 у фіксованому розмірі 4032,84 грн, суд зазначає таке.
Відповідно до витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.08.2018 №186, вирішено виплатити позивачу одноразову грошову допомогу по звільненню, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 за 22 календарних років у розмірі 50% від місячного розміру грошового забезпечення.
Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.03.2025 №64, яким позивача звільнено з військової служби з 17.03.2025, також вирішено питання щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 4% відсотки місячного грошового забезпечення на кожний повний календарний місяць служби з 25 лютого 2022 року по 17 березня 2025 року.
Суд зазначає, що згідно з частиною 2 статті 15 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Право на одноразову допомогу при звільненні позивач набув у відповідності до статті 15 Закону № 2011-ХІІ, що не заперечується відповідачем.
Спірним питанням є склад грошового забезпечення військовослужбовців, яке повинно включатися при обрахунку розміру цієї допомоги.
Як суд вже зазначав вище, відповідно до законодавчого визначення індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, яка спрямована на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Враховуючи те, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, суд доходить висновку, що механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.
При вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема, Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення.
Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку про те, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.
Саме такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 19 березня 2020 року по справі №820/5286/17 та від 29 квітня 2020 року у справі №240/10130/19, який суд враховує згідно частини 5 статті 242 КАС України.
Отже, індексація відноситься до складу грошового забезпечення військовослужбовців, є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовця та має включатися до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні, а тому позовні вимоги у цій частині також підлягають задоволенню.
Позивачем також заявлено позовні вимоги щодо здійснення перерахунку грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки з урахуванням індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі 4032,84 грн.
З цього приводу суд зазначає, що наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.08.2018 №186 вирішено виплатити позивачу грошову компенсацію за 15 днів невикористаної щорічної основної відпустки.
Окрім того, наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.03.2025 №64 також вирішено виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік в кількості 38 календарних днів, за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2023 рік в кількості 15 календарних днів, за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2024 рік в кількості 30 календарних днів та за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2025 рік в кількості 45 календарних днів.
Відповідач у своєму відзиві зазначив, що компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2018 рік та 2022-2025 роки ОСОБА_1 проведена відповідно до вимог чинного законодавства та здійснена виходячи з розміру його грошового забезпечення за останньою займаною посадою враховуючи щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія) визначені п. 2 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018, без врахування індексації грошового забезпечення, яка не передбачена даним Порядком для здійснення розрахунку відповідної компенсації.
Суд зазначає, що за приписами статті 18 Закону України від 05.10.2000 № 2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі - Закон № 2017-III) законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
За змістом статті 19 Закону № 2017-III державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Конституційний Суд України у Рішенні від 15.10.2013 № 9-рп/2013 наголосив, що винагорода за виконану працівником роботу є джерелом його існування та має забезпечувати для нього достатній, гідний життєвий рівень. Це визначає обов`язок держави створювати належні умови для реалізації громадянами права на працю, оптимізації балансу інтересів сторін трудових відносин, зокрема, шляхом державного регулювання оплати праці. Держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 КЗпП України, статей 33, 34 Закону України «Про оплату праці» такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати.
На підставі аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
З урахуванням наведених вище висновків суду щодо того, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців, відтак суд приходить до висновку про наявність правових підстав для включення індексації грошового забезпечення до місячного грошового забезпечення для обрахунку грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної та додаткової відпустки та наявності підстав для задоволення позовних вимог позивача у цій частині.
За приписами частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи встановлені судом у цій справі і описані вище фактичні обставини, відповідні їм правовідносини, застосовані до них судом норми права і висновки Верховного суду про їх застосування, суд дійшов до висновку, що у цій справі наявні фактичні і правові підстави для ухвалення судом рішення про часткове задоволення позову.
5. Розподіл судових витрат.
Приписами пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" позивача звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, то ж позивач при зверненні до суду із позовною заявою судовий збір не сплачував, і крім того він не подав до суду доказів понесення ним будь-яких інших судових витрат. А тому у суду відсутні передбачені законом підстави для стягнення на користь позивача судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця - січень 2008 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період 01.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця - січень 2008 року з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.08.2018, з 25.02.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 17.03.2025.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.08.2018, з 25.02.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 17.03.2025 у розмірі 4032,84 грн на місяць відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати грошової допомоги на оздоровлення за 2015, 2016, 2017 роки ОСОБА_1 з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 “Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій” та індексації грошового забезпечення. 
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2015, 2016, 2017 роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 “Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій” та індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум. 
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2018, 2022, 2024, 2025 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі 4032,84 грн відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078. 
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2018, 2022, 2024, 2025 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі 4032,84 грн відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 та з урахуванням раніше виплачених сум. 
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_3 щодо неврахування індексації грошового забезпечення із урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 у фіксованому розмірі 4032,84 грн при обрахунку та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні за 22 календарні роки у розмірі 50% від місячного розміру грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 4% місячного розміру грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби з 25.02.2022 по 17.03.2025.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні за 22 календарні роки у розмірі 50% від місячного розміру грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 4% місячного розміру грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби з 25.02.2022 по 17.03.2025 з урахуванням індексації грошового забезпечення із урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 “Порядку проведення індексації грошових доходів населення" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 у фіксованому розмірі 4032,84 грн та з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення із урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, у фіксованому розмірі 4032,84 грн при обрахунку та виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки та грошової компенсації за невикористані 15 днів щорічної основної відпустки за 2018 рік, невикористані 38 днів щорічної основної відпустки за 2022 рік, невикористані 15 днів щорічної основної відпустки за 2023 рік, невикористані 30 днів щорічної основної відпустки за 2024 рік, невикористані 45 днів щорічної основної відпустки за 2025 рік.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки та грошової компенсації за невикористані 15 днів щорічної основної відпустки за 2018 рік, невикористані 38 днів щорічної основної відпустки за 2022 рік, невикористані 15 днів щорічної основної відпустки за 2023 рік, невикористані 30 днів щорічної основної відпустки за 2024 рік, невикористані 45 днів щорічної основної відпустки за 2025 рік із урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 “Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, у фіксованому розмірі 4032,84 грн, з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ); 
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ). 

Суддя       Олександр МАКСИМЧУК