ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

12 лютого 2026 року 	м.Суми	

Справа №583/4984/24 
Номер провадження 22-ц/816/257/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів - Петен Я. Л. , Черних О. М. 
сторони:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал»,
відповідачка – ОСОБА_1 ,
треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»,
розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» - адвоката Тараненка Артема Ігоровича на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13 березня 2025 року, ухваленого та проголошеного 13 березня 2025 року в м. Охтирка в складі судді Соколової Н.О.,

в с т а н о в и в :

01 жовтня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі – ТОВ «Юніт Капітал») звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 229156185 від 21 квітня 2021 року в сумі 52246,55 грн.
Позов мотивований тим, що 21 квітня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі – ТОВ «Манівео») уклало з відповідачкою кредитний договір № 229156185 в електронній формі з використанням електронного підпису, за умовами якого позичальниця отримала 800 грн і 15250 грн кредиту на її банківську карту та зобов`язалась повернути борг і сплатити проценти. 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео» відступило право вимоги до боржників Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (далі - ТОВ «Таліон Плюс»), в тому числі і право вимоги до відповідачки на загальну суму 30835,85 грн. 05 серпня 2020 року ТОВ «Таліон Плюс» відступило право вимоги до відповідачки Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»). В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладали додаткові угоди до договорів факторингу і відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 10 від 31 липня 2023 року до договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло право вимоги до відповідачки на загальну суму 52246,55 грн. 20 серпня 2024 року вказане право вимоги за відповідним договором факторингу № 200824 набув позивач. Відповідачка взятих на себе зобов`язань не виконала, ні первісному, ні новим кредиторам борг не сплатила, а тому заявник просить стягнути борг на свою користь.
Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13 березня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Додатковим рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 квітня 2025 року стягнуто з ТОВ «Манівео» на користь ОСОБА_1 10504 грн витрат на правову допомогу.
ТОВ «Манівео» через представника подало апеляційну скаргу на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13 березня 2025 року, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Доводи скарги зводяться до того, що первісний договір факторингу дійсно було укладено 28 листопада 2018 року, після чого строк його дії продовжувався шляхом укладення наступних договорів, якими строк дії факторингу продовжено до 31 грудня 2024 року. Включення відповідачки до реєстру прав вимоги не відбулось у 2018 році, оскільки кредитний договір ще не укладався, тобто реєстр не є разовим документом. 08 червня 2021 року борг відповідачки за кредитним договором від 21 квітня 2021 року було включено у реєстр права вимоги № 137 і новий кредитор ТОВ «Таліон Плюс» отримав право на стягнення боргу в сумі 30835,85 грн, який згодом збільшився до 52246,55 грн, а право вимоги на цей борг перейшло до позивача за відповідним договором факторингу. Крім того, умовами укладеного 28 листопада 2018 року договору факторингу передбачено, що під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплату суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому. Тобто, предметом відступлення за договором є в тому числі вимоги, які виникнуть в майбутньому (майбутня вимога).
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 – адвокат Цуркан В.І. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 21 квітня 2021 року між ТОВ «Манівео» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 229156185, за умовами якого позичальниця отримала кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі 800 грн на умовах строковості, зворотності, платності (т. 1 а.с. 13-15). З 26 квітня 2021 року сума кредиту збільшена до 15250 грн (т. 1 а.с. 16).
Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток. ОСОБА_1 договір підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором MNV25N4А.
В пункті 1.4 договору сторони узгодили, що за користування кредитом позичальниця зобов`язана сплачувати проценти: виключно за період строку, визначеного в п. 1.2 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно з дисконтною процентною ставкою в розмірі 445,30 % річних, що становить 1,22% від суми кредиту за кожен день користування ним; за умови продовження строку дисконтного періоду – 559, 58% річних (1,53% в день від суми кредиту за кожний день користування ним); у випадку користування кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів - 620,50% річних (1,70% в день від суми кредиту за кожний день користування ним) (т. 1 а.с. 13-16).
21 квітня 2021 року ТОВ «Манівео» перерахувало на картку № НОМЕР_1 , номер якої вказала ОСОБА_1 у заявці на отримання грошових коштів в кредит, кредитні кошти в сумі 800 грн, а 26 квітня 2021 року – 15250 грн (т. 1 а. с. 33, 34-35).
До укладення кредитного договору, 21 квітня 2021 року ОСОБА_1 підписала паспорт споживчого кредиту, в якому їй була надана інформація про умови кредитування (т. 1 а.с. 12).
28 листопада 2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах права вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (т. 1 а.с. 36-39).
Пунктом 4.1 договору факторингу від 28 листопада 2018 року №28/1118-01 передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним реєстром права вимоги.
28 листопада 2019 року, 31 грудня 2020 року, 31 грудня 2021 року, 31 грудня 2022 року та 31 грудня 2023 року до вказаного договору факторингу були внесені зміни додатковими угодами № 19, № 26, № 27, № 31 та № 32 відповідно (т. 1 зворот а.с. 41 – 45, а.с. 47, зворот а.с. 49).
В реєстрі прав вимоги № 137 від 08 червня 2021 року, підписаного ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» вказано, що до останнього перейшло право вимоги до ОСОБА_1 . Заборгованість (сума відступленої грошової вимоги) становить 30835,85 грн, з яких: заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) – 16050 грн, заборгованість по процентам – 14785,85 грн; сума фінансування – 6420 грн (т. 1 а.с. 48).
05 серпня 2020 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (т. 1 а.с. 50-52).
Пунктом 4.1 договору факторингу від 05 серпня 2020 року № 05/0820-01 передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку.
До договору факторингу від 05 серпня 2020 року № 05/0820-01 були внесені зміни додатковими угодами від 03 серпня 2021 року №2 та 30 грудня 2022 року № 3 (т. 1 зворот а.с. 54 -55).
В реєстрі прав вимоги № 10 від 31 липня 2023 року, підписаного ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», вказано, що до останнього перейшло право вимоги до ОСОБА_1 . Заборгованість по основному боргу – 16050 грн, заборгованість по процентам – 36196,55 грн, загальна заборгованість 52246, 55 грн, сума фінансування – 304,95 грн (т. 1 а.с. 56-57).
20 серпня 2024 року між ТОВ «Юніт Капітал» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 200824, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком №1 та є невід`ємною частиною договору (т. 1 а.с. 58-61).
Пунктом 1.2 договору факторингу від 20 серпня 2024 року № 200824 передбачено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.
Моментом виконання фактором грошового зобов`язання сторони визначають момент надходження ціни продажу за цим договором на рахунок клієнта, зазначений в п. 3.4 даного договору (п. 3.6 договору).
В додатку № 1 до вказаного договору факторингу «Реєстр боржників» від 20 вересня 2024 року зазначено, що ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги, в тому числі до ОСОБА_1 . Заборгованість по основному боргу – 16050 грн, заборгованість по процентам – 36196,55 грн, загальна заборгованість 52246,55 грн, сума фінансування – 642 грн (т. 1 а.с. 63-64).
Випискою з особового рахунку за кредитним договором № 229156185 підтверджується, що заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем становить 52246,55 грн та складається з: простроченого тіла в розмірі 16050 грн та прострочених відсотків у розмірі 36196,55 грн (т. 1 а.с. 68).
Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що позивачем доведено укладення кредитного договору та отримання відповідачкою кредитних коштів в сумі 800 грн та 15250 грн. Водночас, суд вважав, що позивач не набув право грошової вимоги до відповідачки, оскільки, крім не доведення факту сплати суми фінансування за договором факторингу між первісним кредитором і новим кредитором, а згодом між новими кредиторами, право вимоги від первісного кредитора перейшло до нових кредиторів з 28 листопада 2018 року, а кредитний договір № 229156185 укладено 21 квітня 2021 року, тобто ТОВ «Манівео» здійснило передачу невизначених вимог, оскільки жодної вимоги щодо відповідачки на момент укладення договору факторингу не існувало. Відтак, суд відмовив у задоволенні позову.
Колегія суддів апеляційного суду з таким висновком місцевого суду погодитись не може з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).
Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Як зазначалось вище, позивач придбав права вимоги до боржниці – відповідачки у справі на суму 52246,55 грн.
Згідно зі статями 512, 514 ЦК України первісний кредитор має право відступити свої права вимоги новому кредитору лише в тому обсязі, які існували у первісного кредитора. При цьому, право вимоги має бути дійсним та існуючим станом на момент такого відступлення. Майбутня вимога (вимога, що може виникнути в майбутньому) не може бути предметом договору про відступлення права вимоги. Отже, згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.
Водночас, строк дії договорів факторингу, які укладались первісним і наступними кредиторами неодноразово продовжувались, що мало наслідком збільшення боргу. При цьому, колегія суддів зауважує, що обставини укладення та відповідність вимогам закону договорів факторингу не є предметом спору у цій цивільній справі, у тому числі не є предметом дослідження розмір придбаного позивачем боргу на загальну суму 52246,55 грн, який складається з 16050 грн боргу по тілу кредиту та 36196,55 грн боргу по процентам за користування кредитом.
Відсутність доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу не спростовують факт набуття позивачем права вимоги до боржниці за кредитним договором.
Матеріали справи містять докази укладення кредитного договору, який підписаний відповідачкою одноразовим ідентифікатором, тобто погоджено умови отримання кредитних коштів та відповідальність за порушення погоджених умов, а також підтвердження отримання нею кредитних коштів. Кредитний договір є дійсним, у судовому порядку не оскаржувався, розрахунок заборгованості не спростовано, контррозрахунку не надано.
Відтак, є помилковими висновки місцевого суду про недоведення факту відступлення права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а також подальший перехід права вимоги за кредитним договором до позивача.
Також є помилковими висновки місцевого суду про відступлення первісним кредитором за договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року права ще неіснуючої вимоги за боргом відповідачки або невизначених вимог. Такі твердження суперечать встановленим цим же судом обставинам у справі. Зокрема, 08 червня 2021 року борг відповідачки за кредитним договором від 21 квітня 2021 року було включено у реєстр права вимоги № 137 і новий кредитор ТОВ «Таліон Плюс» отримав право на стягнення боргу в сумі 30835,85 грн, який згодом збільшився до 52246,55 грн, а право вимоги на цей борг перейшло до позивача за відповідним договором факторингу.
Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позичальниця належним чином виконувала кредитні зобов`язання як щодо первісного кредитора, так і стосовно будь-кого з нових кредиторів, а тому за відсутності доказів сплати заборгованість за кредитним договором 52246,55 грн підлягає стягненню на користь нового кредитора ТОВ «Юніт Капітал».
Таким чином, висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову на підставі п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.
Оскільки додаткове рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 квітня 2025 року є невід`ємною частиною основного судового рішення, яке підлягає скасуванню, тому додаткове судове рішення також має бути скасоване.
На підставі ч. 13 ст. 141 ЦПК України розподіл судових витрат підлягає зміні.
Оскільки позов задовольняється у повному обсязі, тому позивачу за рахунок відповідачки підлягає компенсації 2422,40 грн судового збору за подання позовної заяви та 3633,60 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
Крім того, позивачу підлягають компенсації 6000 грн витрат за надану адвокатом Тараненком А.І. правничу допомогу в суді першої інстанції та 6000 грн понесених витрат в апеляційному суді.
Враховуючи те, що ця справа є справою незначної складності, а ціна позову не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому на підставі п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» задовольнити.
Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13 березня 2025 року, додаткове рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 квітня 2025 року скасувати.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (ЄДРПОУ 43541163) заборгованість за кредитним договором № 229156185 від 21 квітня 2021 року в розмірі 52246 грн 55 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» 2422 грн 40 коп. судового збору за подання позовної заяви, 3633 грн 60 коп. судового збору за подання апеляційної скарги, 6000 грн витрат за правничу допомогу в суді першої інстанції та 6000 грн витрат за правничу допомогу в апеляційному суді.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді: Я. Л. Петен 

О. М. Черних