ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2026 р.  м. Київ Справа № 911/2166/24 

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ТЕПЛА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ” (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 7)
до Товариства з обмеженою відповідальністю “ДОРОЖНИК” (08801, Київська обл., Миронівський р-н, м. Миронівка, вул. Корсунська, буд. 10),
за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Акціонерного товариства “Херсонобленерго” (73000, Херсонська обл., м. Херсон, вул. Пестеля, 5),
про стягнення 157494,00 грн. за договором про постачання електричної енергії споживачу № КВ 18/08/21-5 від 18.08.2021 р., у тому числі – 108777,78 грн. основного боргу, 30039,43 грн. пені, 12073,77 грн. інфляційних втрат, 6603,02 грн. 3% річних,

секретар судового засідання: Ліщук М.Ю.
Представники сторін:
від позивача: Рябова Г.В. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 4796 від 13.12.2011 р., довіреність б/н від 21.09.2022 р.) – в режимі відеоконференції;
від відповідача: Федоренко А.М. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 8164/10 від 18.07.2019 р., довіреність б/н від 12.09.2024 р.);
від третьої особи: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Київської області через систему “Електронний суд” надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю “ТЕПЛА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ” (далі – ТОВ “ТЕПЛА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ”, позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю “ДОРОЖНИК” (далі – ТОВ “ДОРОЖНИК”, відповідач) про стягнення 157494,00 грн. за договором про постачання електричної енергії споживачу № КВ 18/08/21-5 від 18.08.2021 р., у тому числі – 108777,78 грн. основного боргу, 30039,43 грн. пені, 12073,77 грн. інфляційних втрат, 6603,02 грн. 3% річних.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем зобов`язань з оплати спожитої електроенергії за договором № КВ 18/08/21-5 від 18.08.2021 р. про постачання електричної енергії споживачу, укладеним між позивачем та відповідачем, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість у сумі 108777,78 грн. Крім того, враховуючи наявну заборгованість відповідача, а також здійснення ним несвоєчасних оплат, позивачем було нараховано і заявлено до стягнення з відповідача загалом 30039,43 грн. пені, 6603,02 грн. 3 % річних, 12073,77 грн. інфляційних втрат.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.08.2024 р. було відкрито провадження у даній справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). 
24.09.2024 р. до Господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю “ДОРОЖНИК” надійшов відзив на позовну заяву б/н від 24.09.2024 р. (вх. № 9641/24 від 24.09.2024 р.), в якому відповідач зазначав, що не погоджується з вимогами позовної заяви, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Так, ТОВ “ДОРОЖНИК” наголошувало на тому, що останнім було сплачено на користь ТОВ “ТЕПЛА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ” 94243,47 грн. за отриману електроенергію у період з вересня 2021 р. по червень 2022 р. Поряд з цим, відповідач зазначав, що оператором системи розподілу електричної енергії, яка поставлялась ТОВ “ДОРОЖНИК”, відповідно до укладеного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії виступало АТ “Херсонобленерго”. Адреса об`єкту постачання відповідно до додатку № 1 до договору про постачання електричної енергії споживачу № КВ 18/08/21-5 від 18.08.2021 р. – Херсонська обл., Генічеський р-н, с. Стрілкове, вул. Берегова, 14Є. Тобто об`єкт споживання розташований на тимчасово окупованій Російською Федерацією території. Водночас, за твердженням відповідача, з 27.06.2022 р. АТ “Херсонобленерго” припинило надання послуг з розподілу електричної енергії споживачам. З моменту тимчасової окупації об`єкту постачання відповідач не провадив господарську діяльність на базі відпочинку, яка розташована за адресою: Херсонська обл., Генічеський р-н, с. Стрілкове, вул. Берегова, 14Є, і, відповідно, не споживав електроенергію. Також відповідач наголошував на тому, що останнім не було отримано актів приймання-передачі електроенергії за липень, серпень, вересень 2022 р. Окрім того, ТОВ “ДОРОЖНИК” стверджує, що за умови ненастання збройної агресії Російської Федерації та окупації Генічеського району Херсонської області на базі відпочинку відповідач здійснював би господарську діяльність із надання послуг оздоровлення та відпочинку, що, в свою чергу, забезпечило б отримання прибутку відповідачем та можливість оплати отриманої електроенергії. При цьому, посилаючись на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 р. № 2024/02.0-7.1, а також умови законодавства та договору щодо звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язань внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), відповідач стверджує, що застосування позивачем штрафних санкцій у вигляді нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат, що визначені у розділі “Розмір пені та/або штрафу” додатку № 2 “Комерційна пропозиція” як штрафні санкції, суперечить умовам договору та чинному законодавству України. Поряд з цим, у відзиві на позовну заяву відповідач просив суд здійснювати розгляд справи № 911/2166/24 з повідомленням (викликом) сторін у судовому засіданні за участі його представника.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.10.2024 р. було постановлено перейти від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 911/2166/24 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 11.11.2024 р.
15.10.2024 р. до Господарського суду Київської області від позивача надійшла відповідь на відзив б/н від 15.10.2024 р. (вх. № 11389/24 від 14.10.2024 р.), за змістом якої позивач зазначає, що в повідомленні АТ “Херсонобленерго” від 28.06.2022 р., яке було додано до позовної заяви, було зазначено про захоплення представниками так званої “Херсонської військово-цивільної адміністрації” окремих об`єктів, які належать АТ “Херсонобленерго”, які забезпечували постачання та розподіл електричної енергії споживачам Херсонської області, а також про те, що починаючи з 27.06.2022 р. АТ “Херсонобленерго” втратило контроль над обслуговуванням електричних мереж Херсонської області частково. Також у своєму зверненні АТ “Херсонобленерго” наголосило, що на сьогоднішній день постачання електричної енергії на територію Херсонської області здійснюється з підконтрольної території України виключно українськими постачальниками. Як зазначає позивач, зі змісту даного повідомлення вбачається, що об`єкти енергоспоживання були захоплені частково, тобто, залишилася певна частина споживачів, яким українські постачальники продовжували поставляти електричну енергію мережами АТ “Херсонобленерго” на території Херсонської області. Факт постачання електричної енергії відповідачу розподільними мережами до вересня 2022 року АТ “Херсонобленерго” підтвердило своїм листом від 31.07.2023 р. № 01-002532. Позивач наголошує, що відповідач не надав жодних доказів щодо припинення споживання ним електричної енергії на об`єкті споживання в Херсонській області до того, як сам позивач надіслав йому повідомлення про припинення електропостачання у вересні 2022 року.
21.10.2024 р. до Господарського суду Київської області від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив б/н від 18.10.2024 р. (вх. № 10489/24 від 21.10.2024 р.).
Підготовче засідання відкладалось.
11.11.2024 р. (після судового засідання) до Господарського суду Київської області через систему “Електронний суд” від позивача надійшло клопотання б/н від 11.11.2024 р. (вх. № 12683/24 від 11.11.2024 р.), за змістом якого останній просить суд долучити до матеріалів справи довіреність представника Рябової Г.В.
12.11.2024 р. до Господарського суду Київської області через систему “Електронний суд” від позивача надійшло клопотання б/н від 12.11.2024 р. (вх. № 12744/24 від 12.11.2024 р.), за змістом якого останній надав оновлену електронну довіреність представника Рябової Г.В.
12.11.2024 р. до Господарського суду Київської області через систему “Електронний суд” від позивача надійшла заява б/н від 12.11.2024 р. (вх. № 12753/24 від 12.11.2024 р.) про дистанційне ознайомлення з матеріалами справи.
16.12.2024 р. до Господарського суду Київської області через систему “Електронний суд” від позивача надійшло клопотання б/н від 13.12.2024 р. (вх. № 12147/24 від 16.12.2024 р.) про долучення до матеріалів справи належним чином завіреної копії витягу щодо АТ "Херсонобленерго" з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 04.12.2024 р.
29.01.2025 р. до Господарського суду Київської області через систему “Електронний суд” від представника позивача надійшло клопотання б/н від 29.01.2025 р. (вх. № 1270/25 від 29.01.2025 р.), за змістом якого остання просить суд прийняти від ТОВ “ТЕПЛА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ” додаткові докази, надані за цим клопотанням, та долучити їх до матеріалів справи, а саме – скрін-шоти із записами телефонних викликів.
30.01.2025 р. до Господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання б/н від 27.01.2025 р. (вх. № 812/25 від 30.01.2025 р.), за яким останній просить суд витребувати від Акціонерного товариства “Херсонобленерго” наступну інформацію: вказати дату втрати контролю над обслуговуванням електричних мереж, розташованих по вул. Берегова, 14Є, с. Стрілкове, Генічеського району, Херсонської області; вказати дату останньої перевірки достовірності даних комерційних засобів обліку безпосередньо на місці їх встановлення та надання належним чином завіреної копії відповідного акту контрольного огляду засобу комерційного обліку; надати інформацію про те, чи має та чи мав в період червня-серпня 2023 року право підпису вихідних документів АТ “Херсонобленерго” директор із взаємодії з клієнтами Володимир Медведєв та надати належним чином завірену копію наказу чи розпорядження про надання такого права.
04.02.2025 р. до Господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання б/н від 04.02.2025 р. (вх. № 1597/25 від 04.02.2025 р.), за яким останній просив суд, окрім інформації, про яку зазначено в клопотанні відповідача, витребувати від Акціонерного товариства “Херсонобленерго” наступну інформацію: 1. Чи направлялися в період з липня по 09 вересня 2022 року ТОВ "ДОРОЖНИК" Оператору системи розподілу - АТ "Херсонобленерго" повідомлення про недоліки в роботі вузла обліку електричної енергії на об`єкті с. Стрелкове Генічеського району Херсонської області, вул. Берегова, 14Є; 2. Чи звертався ТОВ "ДОРОЖНИК" до АТ "Херсонобленерго" в період з липня по 09 вересня 2022 року із заявами про припинення розподілу у зв`язку із захопленням об`єкту чи з інших причин; 3. Чи звертався в період з липня 2022 року по теперішній час ТОВ "ДОРОЖНИК" до АТ "Херсонобленерго" із заявами про звірку даних щодо розподіленої/спожитої електричної енергії. Якщо така звірка проводилася, прохання надати копію акту звірки; 4. Чи були відключення електроенергії в період з липня по 09 вересня 2022 року на об`єкті ТОВ "ДОРОЖНИК" за адресою с. Стрелкове Генічеського району Херсонської області, вул. Берегова, 14Є, та, якщо були, чи тривали вони більше 24 годин; 5. Чи були пошкоджені в період з липня по 09 вересня 2022 року електромережі, які забезпечують розподіл електроенергії на об`єкт ТОВ "ДОРОЖНИК" за адресою с. Стрелкове Генічеського району Херсонської області, вул. Берегова, 14Є; 6. Чи здійснювалася фізично передача електроенергії на об`єкт ТОВ "ДОРОЖНИК" за адресою с. Стрелкове Генічеського району Херсонської області, вул. Берегова, 14Є в період з липня по 09 вересня 2022 року та чи здійснювався розподіл електроенергії в цей період на цей об`єкт.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.03.2025 р. були задоволені клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю “ДОРОЖНИК” б/н від 27.01.2025 р. (вх. № 812/25 від 30.01.2025 р.) та Товариства з обмеженою відповідальністю “ТЕПЛА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ” б/н від 04.02.2025 р. (вх. № 1597/25 від 04.02.2025 р.), витребувано в Акціонерного товариства "Херсонобленерго" (73000, Херсонська обл., м. Херсон, вул. Пестеля, 5, код ЄДРПОУ 05396638) наступні докази та відомості: 1. Чи направлялися в період з липня по 09 вересня 2022 року ТОВ "Дорожник" Оператору системи розподілу АТ "Херсонобленерго" повідомлення про недоліки в роботі вузла обліку електричної енергії на об`єкті, розташованому в с. Стрілкове Генічеського району Херсонської області, вул. Берегова, 14Є; 2. Чи зверталося ТОВ "Дорожник" до АТ "Херсонобленерго" в період з липня по 09 вересня 2022 року із заявами про припинення розподілу електроенергії у зв`язку із захопленням об`єкта чи з інших причин; 3. Чи зверталося в період з липня 2022 року по теперішній час ТОВ "Дорожник" до АТ "Херсонобленерго" із заявами про звірку даних щодо розподіленої/спожитої електричної енергії. Якщо така звірка проводилася - надати копію акту звірки; 4. Чи були відключення електроенергії в період з липня по 09 вересня 2022 року на об`єкті ТОВ "Дорожник" за адресою: с. Стрілкове Генічеського району Херсонської області, вул. Берегова, 14Є, та, якщо були, чи тривали вони більше 24 годин; 5. Чи були пошкоджені в період з липня по 09 вересня 2022 року електромережі, які забезпечують розподіл електроенергії на об`єкт ТОВ "Дорожник" за адресою: с. Стрілкове Генічеського району Херсонської області, вул. Берегова, 14Є; 6. Чи здійснювалася фізично передача електроенергії на об`єкт ТОВ "Дорожник" за адресою: с. Стрілкове Генічеського району Херсонської області, вул. Берегова, 14Є, в період з липня по 09 вересня 2022 року, та чи здійснювався розподіл електроенергії в цей період на цей об`єкт; 7. Вказати дату втрати контролю над обслуговуванням електричних мереж, розташованих по вул. Берегова, 14Є, с. Стрілкове, Генічеського району, Херсонської області; 8. Вказати дату останньої перевірки достовірності даних комерційних засобів обліку безпосередньо на місці їх встановлення та надати належним чином завірену копію відповідного акту контрольного огляду засобу комерційного обліку на об`єкті ТОВ Дорожник" за адресою: с. Стрілкове Генічеського району Херсонської області, вул. Берегова, 14Є; 9. Надати інформацію про те, чи мав у період червень-серпень 2023 року право підпису вихідних документів АТ “Херсонобленерго” Директор із взаємодії з клієнтами Володимир Медведєв та надати належним чином завірену копію наказу чи розпорядження про надання такого права.
17.04.2025 р. до Господарського суду Київської області через систему “Електронний суд” від представника позивача надійшла заява б/н від 16.04.2025 р. (вх. № 5203/25 від 17.04.2025 р.) про усунення недоліків в позовній заяві ТОВ “ТЕПЛА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ” до Відділу освіти, молоді, спорту, культури і туризму Королівської селищної ради про стягнення заборгованості, яка, за наданими в подальшому представником позивача поясненнями, була подана помилково і не стосується даної справи.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.05.2025 р. було залучено до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Акціонерне товариство “Херсонобленерго” (73000, Херсонська обл., м. Херсон, вул. Пестеля, 5, код ЄДРПОУ 05396638) та повторно витребувано в Акціонерного товариства "Херсонобленерго" наступні докази та відомості: 1. Чи направлялися в період з липня по 09 вересня 2022 року ТОВ "Дорожник" Оператору системи розподілу АТ "Херсонобленерго" повідомлення про недоліки в роботі вузла обліку електричної енергії на об`єкті, розташованому в с. Стрілкове Генічеського району Херсонської області, вул. Берегова, 14Є; 2. Чи зверталося ТОВ "Дорожник" до АТ "Херсонобленерго" в період з липня по 09 вересня 2022 року із заявами про припинення розподілу електроенергії у зв`язку із захопленням об`єкта чи з інших причин; 3. Чи зверталося в період з липня 2022 року по теперішній час ТОВ "Дорожник" до АТ "Херсонобленерго" із заявами про звірку даних щодо розподіленої/спожитої електричної енергії. Якщо така звірка проводилася - надати копію акту звірки; 4. Чи були відключення електроенергії в період з липня по 09 вересня 2022 року на об`єкті ТОВ "Дорожник" за адресою: с. Стрілкове Генічеського району Херсонської області, вул. Берегова, 14Є, та, якщо були, чи тривали вони більше 24 годин; 5. Чи були пошкоджені в період з липня по 09 вересня 2022 року електромережі, які забезпечують розподіл електроенергії на об`єкт ТОВ "Дорожник" за адресою: с. Стрілкове Генічеського району Херсонської області, вул. Берегова, 14Є; 6. Чи здійснювалася фізично передача електроенергії на об`єкт ТОВ "Дорожник" за адресою: с. Стрілкове Генічеського району Херсонської області, вул. Берегова, 14Є, в період з липня по 09 вересня 2022 року, та чи здійснювався розподіл електроенергії в цей період на цей об`єкт; 7. Вказати дату втрати контролю над обслуговуванням електричних мереж, розташованих по вул. Берегова, 14Є, с. Стрілкове, Генічеського району, Херсонської області; 8. Вказати дату останньої перевірки достовірності даних комерційних засобів обліку безпосередньо на місці їх встановлення та надати належним чином завірену копію відповідного акту контрольного огляду засобу комерційного обліку на об`єкті ТОВ Дорожник" за адресою: с. Стрілкове Генічеського району Херсонської області, вул. Берегова, 14Є; 9. Надати інформацію про те, чи мав у період червень-серпень 2023 року право підпису вихідних документів АТ “Херсонобленерго” Директор із взаємодії з клієнтами ОСОБА_1 та надати належним чином завірену копію наказу чи розпорядження про надання такого права.
26.05.2025 р. до Господарського суду Київської області через систему “Електронний суд” від позивача надійшла заява б/н від 26.05.2025 р. (вх. 7164/25 від 26.05.2025 р.), за змістом якої останній повідомляє про надсилання копії позовної заяви з додатками третій особі.
01.09.2025 р. до Господарського суду Київської області через систему “Електронний суд” від представника третьої особи надійшло клопотання № 072/2025 від 01.09.2025 р. (вх. № 11987/25 від 01.09.2025 р.) про відкладення розгляду справи, за яким АТ "Херсонобленерго" зазначало про те, що витребувана ухвалою суду у даній справі від АТ "Херсонобленерго" інформація має значний обсяг та потребує додаткового пошуку, що, серед іншого, ускладнюється цілодобовими обстрілами міста Херсон, в якому розташована третя особа.
12.09.2025 р. через систему “Електронний суд” до Господарського суду Київської області від третьої особи надійшла заява № 075/2025 від 11.09.2025 р. (вх. № 12596/25 від 12.09.2025 р.) на виконання ухвали суду від 26.05.2025 р. У відповідь на поставлені в ухвалі питання АТ “Херсонобленерго” повідомило наступне: загальновідомим фактом є перебування Херсонської області та, безпосередньо, м. Херсона під окупацією з 01.03.2022 р. по 11.11.2022 р., у зв`язку з чим у товариства була відсутня можливість здійснення нормальної господарської діяльності з іншими суб`єктами (відсутність комунікації, часткова відсутність зв`язку, знаходження на території Херсонської області та м. Херсона військ РФ, блокування будівель та приміщень головного управління АТ “Херсонобленерго” військовими частинами збройних сил РФ та відповідного обмеження доступу працівників товариства на територію підприємства, тощо), а отже, і фактична втрата повного контролю над обслуговуванням електричних мереж. Внаслідок зазначених обставин третя особа остаточно втратила доступ до первинної бухгалтерської інформації, що знаходилась в офісному приміщенні. З огляду на вищенаведене товариство повідомляє, що надати інформацію на поставлені в ухвалі суду питання №№ 1-8 не є можливим у зв`язку з її відсутністю. Щодо питання № 9, то АТ “Херсонобленерго” повідомляє, що директор із взаємодії з клієнтами Володимир Медведєв у період з червня по серпень 2023 року мав право підпису вихідних документів АТ “Херсонобленерго”, на підтвердження чого АТ “Херсонобленерго” надає копію довіреності № 07/006-23 від 4 січня 2023 року.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.10.2025 р. було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.11.2025 р.
03.11.2025 р. до Господарського суду Київської області від представника відповідача надійшла заява б/н від 03.11.2025 р. (вх. № 6738/25 від 03.11.2025 р.) про ознайомлення з матеріалами справи.
У судовому засіданні 13.11.2025 р. були присутніми представник позивача (в режимі відеоконференції), представник відповідача - в залі суду. Представник третьої особи до суду не з`явився. Про дату і час судового засідання всі учасники процесу були повідомлені належно.
У судовому засіданні 13.11.2025 р. було розпочато розгляд справи по суті, заслухано вступні слова представників позивача та відповідача, розпочато дослідження доказів.
У судовому засіданні з розгляду справи по суті оголошувалася перерва.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.12.2025 р. було оголошено перерву в судовому засіданні з розгляду справи по суті до 22.01.2026 р., а також постановлено викликати представника третьої особи - Акціонерного товариства “Херсонобленерго” для надання пояснень в судовому засіданні.
У судовому засіданні 22.01.2026 р. був присутнім представник відповідача. Представники позивача та третьої особи до суду не з`явились. Про дату і час судового засідання всі учасники процесу були повідомлені належно.
Поряд з цим, аварійне відключення електроенергії в частині приміщень суду та відсутність інтернет-зв`язку унеможливили проведення судового засідання в режимі відеоконференції для представника позивача.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.01.2026 р. було оголошено перерву в судовому засіданні з розгляду справи по суті до 02.03.2026 р., а також постановлено повторно викликати представника третьої особи - Акціонерного товариства “Херсонобленерго” для надання пояснень в судовому засіданні.
У судовому засіданні 02.03.2026 р. були присутніми представник позивача (в режимі відеоконференції) та представник відповідача. Представник третьої особи до суду не з`явився. Про дату і час судового засідання всі учасники процесу були повідомлені належно.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.03.2026 р. в порядку приписів ст. 219 ГПК України було відкладено проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення до 12.03.2026 р.
У судовому засіданні 12.03.2026 р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

18.08.2021 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю “ТЕПЛА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ” (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю “ДОРОЖНИК” (споживач) було укладено договір № КВ 18/08/21-5 про постачання електричної енергії споживачу (далі – договір).
Відповідно до п. 1.1 договору цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до умов цього договору.
Згідно з п. 2.1 договору за цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Інформація про об`єкти споживача, постачання електричної енергії на потреби яких здійснюється на умовах цього договору, та точки комерційного білку, в яких відбувається зміна власника електричної енергії, наведена в заяві-приєднання, яка є додатком №1 до цього договору.
Пунктом 2.2 договору встановлено, що обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у нього укладеного в установленому порядку з оператором системи розподілу (далі – ОСР) договору споживача про надання послуг з розподілу, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії.
У п. 3.1 договору визначено, що початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком №1 до цього договору. Споживач разом із заявою до договору та не пізніше 01 грудня кожного поточного року надає постачальнику на погодження відомості про розмір очікуваного щомісячного споживання електричної енергії на відповідні розрахункові періоди наступного року (додаток 3).
Відповідно до п. 5.7 договору порядок оплати за електричну енергію встановлюється згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком № 2 до цього договору. Оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку. При цьому, споживач не обмежується у праві здійснювати попередню оплату, оплату авансових та/або планових платежів за цим договором без отримання рахунку постачальника. З даними щодо складових ціни на електричну енергію, необхідними для визначення величини авансових та/або планових платежів споживач може ознайомитися на веб-сайті постачальника. Не отримання споживачем рахунку постачальника не звільняє споживача від виконання зобов?язань з оплати електричної енергії згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією.
Згідно з п. 5.9 договору обсяг проданої споживачу електроенергії визначається ОСР та підтверджується шляхом підписання сторонами до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, відповідного акта купівлі-продажу електричної енергії/акта приймання-передачі електричної енергії.
Пунктом 13.1 до договору встановлено, що цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання, яка є додатком № 1 до цього договору, та сплаченого рахунку (квитанції) постачальника. Термін дії даного договору не може бути більшим за термін дії договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, що укладений споживачем з оператором системи розподілу.
У заяві-приєднанні до договору, що є додатком 1 до договору, сторони погодили початок постачання електроенергії з 01.09.2021 р. та об`єкт постачання: Херсонська обл., Генічеський р-н, с. Стрілкове, вул. Берегова, 14Є, ЕІС-коди: 62Z5324208705131, 62Z2660840829522, 62Z8465766014233.
Відповідно до комерційної пропозиції споживач зобов`язаний оплатити вартість спожитої електроенергії на безготівковий рахунок постачальника не пізніше 15 числа місяця, що слідує за розрахунковим.
Згідно умов комерційної пропозиції до договору, у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком платежів, постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування за весь час прострочення: пені у розмірі 0,5% за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу, що діяла в період, за який здійснюються нарахування; 3% річних від простроченої суми. При цьому сума боргу повинна бути сплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції. Пеня, 3% річних та інфляційні нарахування сплачуються на поточний рахунок постачальника електричної енергії, який вказується в рахунках, протягом 5 операційних днів з дня їх отримання.
Відповідно до листа АТ “Херсонобленерго” № 01-002532 від 31.07.2023 р. споживач ТОВ “ДОРОЖНИК” у період з 01.09.2021 р. по 30.09.2022 р. за ЕІС-кодом 62Z5324208705131 (точка обліку – Будівельний майданчик бази відпочинку “ДОРОЖНИК”) спожило електроенергію у кількості 2396,0 кВт/год за вересень 2021 року, 1728,0 кВт/год за жовтень 2021 року, 1692,0 кВт/год за листопад 2021 року, 1860,0 кВт/год за грудень 2021 року, 1828,0 кВт/год за січень 2022 року, 1216,0 кВт/год за лютий 2022 року, 1972,0 кВт/год за березень 2022 року, 0,0 кВт/год за квітень 2022 року, 828,0 кВт/год за травень 2022 року, 5264,0 кВт/год за червень 2022 року, 10040,0 кВт/год за липень 2022 року, 7788,0 кВт/год за серпень 2022 року, 2396,0 кВт/год за вересень 2022 року.
Як слідує з позову, позивач, на виконання зобов`язань за договором, поставив відповідачу електричну енергію, на підтвердження чого до матеріалів справи долучено акти прийняття-передачі електричної енергії № ТЕК00000092 за вересень 2021 року від 30.09.2021 р. на суму 11242,03 грн., № ТЕК00000173 за жовтень 2021 року від 31.10.2021 р. на суму 8357,32 грн., № ТЕК00000271 за листопад 2021 року від 30.11.2021 р. на суму 9644,40 грн., № ТЕК00000405 за грудень 2021 року від 31.12.2021 р. на суму 10026,97 грн., № ТЕК00000149 за січень 2022 року від 31.01.2022 р. на суму 10303,03 грн., № ТЕК00000317 за лютий 2022 року від 28.02.2022 р. на суму 5463,37 грн., № ТЕК00000443 за березень 2022 року від 31.03.2022 р. на суму 9742,14 грн., № ТЕК00000792 за травень 2022 року від 31.05.2022 р. на суму 4090,51 грн., № ТЕК00000929 за червень 2022 року від 30.06.2022 р. на суму 25373,70 грн., які підписані повноважними представниками сторін та скріплені їх печатками.
Окрім того, до матеріалів справи долучено акти прийняття-передачі електричної енергії № ТЕК00001150 за липень 2022 року від 31.07.2022 р. на суму 50542,76 грн., № ТЕК00001226 за серпень 2022 року від 31.08.2022 р. на суму 43082,47 грн., № ТЕК00001465 за вересень 2022 року від 30.09.2022 р. на суму 15152,65 грн., які підписані позивачем.
Загальна вартість поставленої позивачем електроенергії відповідачу, за твердженням позивача, становить 203021,35 грн.
Відповідач частково оплатив поставлену позивачем електроенергію в сумі 94243,47 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 2852 від 11.11.2021 р. на суму 11242,03 грн., № 2935 від 24.12.2021 р. на суму 8357,32 грн., № 3032 від 07.02.2022 р. на суму 20000,00 грн., № 1176 від 24.05.2022 р. на суму 7700,00 грн., та платіжними інструкціями № 1192 від 30.05.2022 р. на суму 9424,42 грн., № 1229 від 29.07.2022 р. на суму 37519,70 грн.
Як зазначається у позові, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 108777,78 грн. за липень-вересень 2022 року, у зв`язку з чим останній і звернувся з даним позовом до суду.
Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені у даній справі позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, а відповідно до частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Частиною 1 ст. 275 Господарського кодексу України (чинного на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".
Частинами 6, 7 ст. 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.
Відповідно до ст. 56 Закону України “Про ринок електричної енергії” договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.
Відповідно до ч. 3 ст. 58 Закону України “Про ринок електричної енергії” споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Поряд з цим, згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.
Стаття 79 Господарського процесуального кодексу України містить такий стандарт доказування як “вірогідність доказів”, який підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач і відповідач. Тобто з введенням в дію вказаного стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї їх кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процессу.
Тобто, тлумачення змісту згаданої вище ст. 79 Господарського процесуального кодексу України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Слід зазначити, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 р. у справі № 129/1033/13-ц та постановах Верховного Суду від 02.10.2018 р. у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 р. у справі № 917/1307/18, від 21.12.2020 р. у справі № 916/401/17).
Суд відзначає, що матеріалами справи, а саме - листом оператора системи розподілу АТ “Херсонобленерго” № 01-002532 від 31.07.2023 р. підтверджується постачання позивачем на об`єкт ТОВ “ДОРОЖНИК” електроенергії за укладеним сторонами договором у період до вересня 2022 р.
При цьому, акти прийняття-передачі електричної енергії за період з вересня 2021 року по червень 2022 року за укладеним між сторонами договором були підписані обома сторонами. Факт постачання позивачем відповідачеві електроенергії за цей період останнім не заперечувався.
Натомість відповідач заперечував факт постачання електроенергії на його об`єкт за період з липня по вересень 2022 року, посилаючись на звернення АТ “Херсонобленерго” від 28.06.2022 р. про втрату контролю над обслуговуванням електричних мереж у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, а також на неотримання від позивача актів прийняття-передачі електричної енергії за період з липня по вересень 2022 року.
Між тим, у вказаному зверненні АТ “Херсонобленерго” від 28.06.2022 р. йдеться про часткову втрату контролю над обслуговуванням електричних мереж без зазначення в ньому конкретних територій, а тому дане звернення, за висновком суду, не є належним доказом відсутності постачання електричної енергії саме на об`єкт відповідача.
Водночас, факт припинення постачання електроенергії на об`єкт відповідача у червні 2022 року матеріалами справи не підтверджений.
Слід відзначити, що відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28.02.2025 р. № 376, територія Генічеського району є тимчасово окупованою Російською Федерацією з 24.02.2022 р.
Згідно з п. 8 Наказу Міністерства енергетики України № 148 від 13.04.2022 р. “Про врегулювання питань щодо постачання електричної енергії споживачам та розрахунків між учасниками роздрібного ринку електричної енергії у період дії в Україні воєнного стану” (чинного на час дії спірних правовідносин) (далі – Наказ № 148) відключення певних категорій споживачів здійснюється, зокрема, з урахуванням таких особливостей: об`єкти, які перебувають на території (області, району, об`єднаної територіальної громади), на яких ведуться бойові дії, або тимчасово окупованих територіях України мають бути відключені оператором системи за зверненням споживача та/або відповідної військової адміністрації на адміністративній території розташування об`єкта споживача у разі ризиків використання такого об`єкта державою-агресором.
Приписами п. 9 Наказу № 148 визначено, що обсяги споживання електричної енергії визначаються з урахуванням таких особливостей: 
1) обсяги споживання електричної енергії на об`єктах споживачів визначаються відповідно до вимог Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14 березня 2018 року № 311 (у редакції постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 20 березня 2020 року № 716) (далі - Кодекс комерційного обліку електричної енергії), крім об`єктів споживачів, розташованих на територіях, на яких ведуться бойові дії, або на тимчасово окупованих територіях; 
2) обсяги споживання електричної енергії на територіях, на яких ведуться бойові дії, або на тимчасово окупованих територіях визначаються: 
з урахуванням фактичних показів лічильника(ів) у разі отримання таких показів за допомогою засобів дистанційної передачі даних (АСКОЕ) або переданих споживачем чи персоналом оператора системи, або постачальником послуг комерційного обліку (ППКО), або постачальником електричної енергії (для населення); 
приймаються рівними нулю за період(и) відсутності електропостачання тривалістю більше ніж 24 години в розрахунковому періоді для споживачів, об`єкти яких заживлені від певного вузла/району/області електричних мереж оператора системи, з яких був відсутній відпуск електричної енергії споживачам; 
приймаються рівними нулю - з дня пошкодження/руйнування електроустановки споживача до непридатного для споживання стану відповідно до підтвердженої оператором системи або Держенергонаглядом заяви споживача; 
у порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку електричної енергії, для кожної категорії споживачів (побутові, малі непобутові, інші непобутові) за їх середньодобовим споживанням в аналогічному періоді попереднього року із застосуванням коефіцієнта приросту/зниження споживання електричної енергії, розрахованого для відповідного періоду та території ліцензованої діяльності оператора системи, що здійснюють розподіл електричної енергії відповідному споживачу. 
Коефіцієнт приросту/зниження споживання електричної енергії розраховується у відносних одиницях з точністю до чотирьох цифр після коми, як співвідношення величин обсягу відпуску електричної енергії споживачам у розрахунковому місяці за наявними у оператора системи фактичними даними станом на перше число календарного місяця, наступного за розрахунковим, до величини обсягу відпуску електричної енергії споживачам в аналогічному розрахунковому місяці попереднього року у відповідному вузлі/районі/області електричних мереж оператора системи; 
3) оператор системи з урахуванням підстав, зазначених в абзацах третьому та четвертому підпункту 2 цього пункту, має перерахувати обсяги електричної енергії на підставі заяви споживача із дати підтвердженого виникнення підстав. 
Після отримання оператором системи або постачальником послуг комерційного обліку електричної енергії документально підтверджених фактичних показів лічильника(ів), у тому числі після припинення чи скасування воєнного стану, щомісячні обсяги спожитої електричної енергії споживачем визначаються за середньодобовим обсягом споживання, який розраховується на основі зафіксованих двох останніх послідовно зчитаних показів лічильника(ів) та кількості днів між цими зчитуваннями (без урахування днів, коли відбувались перерви в електропостачанні споживача).
Матеріали справи не містять ані доказів щодо надсилання відповідачем та/або відповідною військовою адміністрацією звернення до оператора системи розподілу про відключення об`єкта за адресою: Херсонська обл., Генічеський р-н, с. Стрілкове, вул. Берегова, 14Є, від електропостачання у відповідності до п. 8 Наказу № 148, ані доказів звернення щодо здійснення перерахунку обсягів споживання.
Натомість у згадуваному вище листі АТ “Херсонобленерго” № 01-002532 від 31.07.2023 р., підписаному уповноваженою особою (що встановлено судом за матеріалами справи), містяться відомості щодо обсягів поставленої електричної енергії на об`єкт відповідача, в тому числі, у період з липня по вересень 2022 року.
При цьому, суд вважає за необхідне зазначити про відхилення посилань позивача на надані ним до матеріалів справи аудіозаписи телефонних розмов у підтвердження перемовин щодо споживання відповідачем електроенергії у спірний період, оскільки, за висновком суду, з вказаних аудіозаписів неможливо достеменно встановити ані учасників даних розмов, ані об`єкту постачання.
Матеріалами справи підтверджується надсилання позивачем 17.01.2023 р. актів прийняття-передачі електричної енергії за період з липня по вересень 2022 року відповідачу (опис вкладення у цінний лист та накладна АТ “Укрпошта” до поштового відправлення № 0104405866323), на підтвердження отримання відповідачем яких 19.01.2023 р. позивачем надано трекінг із сайту АТ “Укрпошта” до поштового відправлення № 0104405866323.
Суд відзначає, що присвоєння поштовому відправленню штрихового кодового ідентифікатора надає споживачу поштових послуг можливість відслідковувати в системі АСРК поштове відправлення та отримувати інформацію через інтернет на офіційному сайті AT “Укрпошта” (подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 29.07.2021 р. у справі № 925/418/20).
При цьому, у постанові Верховного Суду від 17.08.2022 р. у справі № 910/12126/21 зазначалося, що за умови наявності описів вкладення, накладних та фіскальних чеків роздруківка трекінгу може підтверджувати отримання адресатом вказаних в описах документів.
Отже, з огляду на наявність копій опису вкладення у цінний лист та накладної АТ “Укрпошта” до поштового відправлення № 0104405866323 у матеріалах справи, зазначені документи та роздруківка трекінгу є належними доказами надсилання на адресу відповідачу актів прийняття-передачі електричної енергії за період з липня по вересень 2022 року та підтверджують отримання відповідного відправлення відповідачем.
Водночас, як зазначалося вище, відповідно до пункту 5.7 укладеного сторонами договору неотримання споживачем рахунку постачальника не звільняє споживача від виконання зобов?язань з оплати електричної енергії згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, а комерційною пропозицією визначено, що споживач зобов`язаний оплатити вартість спожитої електроенергії на безготівковий рахунок постачальника не пізніше 15 числа місяця, що слідує за розрахунковим.
Як встановлено судом, поставлена позивачем відповідачу за договором електрична енергія була оплачена останнім по червень 2022 року включно. 
Підсумовуючи наведене, суд відзначає, що факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором № КВ 18/08/21-5 від 18.08.2021 р. щодо оплати поставленої позивачем електричної енергії на підставі актів прийняття-передачі електричної енергії № ТЕК00001150 за липень 2022 року від 31.07.2022 р. на суму 50542,76 грн., № ТЕК00001226 за серпень 2022 року від 31.08.2022 р. на суму 43082,47 грн., № ТЕК00001465 за вересень 2022 року від 30.09.2022 р. на суму 15152,65 грн. підтверджений матеріалами справи та по суті відповідачем не спростований.
За таких обставин, вимога позивача щодо стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 108777,78 грн. за липень-вересень 2022 року є належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.
Слід зазначити, що оплата поставленої позивачем відповідачу електричної енергії в період до липня 2022 року здійснювалася останнім із затримками, у зв`язку з чим позивач нарахував і просив суд стягнути з відповідача пеню, 3% річних та інфляційні втрати за кожним фактом прострочення чи нездійснення оплат за весь час дії договору.
Відповідач проти нарахування зазначених сум заперечував, посилаючись на те, що, за умови ненастання збройної агресії Російської Федерації та окупації Генічеського району Херсонської області, на базі відпочинку ТОВ “ДОРОЖНИК” відповідач здійснював би господарську діяльність із надання послуг оздоровлення та відпочинку, що, в свою чергу, забезпечило б отримання прибутку відповідачем та можливість оплати отриманої електроенергії. При цьому, посилаючись на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 р. № 2024/02.0-7.1, а також умови законодавства та договору щодо звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язань внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), відповідач стверджував, що застосування позивачем штрафних санкцій у вигляді нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат, що визначені у розділі “Розмір пені та/або штрафу” додатку № 2 “Комерційна пропозиція” як штрафні санкції, суперечить умовам договору та чинному законодавству України.
Щодо посилання відповідача на звільнення від відповідальності внаслідок дії форс-мажорних обставин суд вважає за необхідне відзначити таке.
Відповідно до статті 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України (чинного на час виникнення спірних правовідносин), підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.
Відповідно до листа Торгово-промислової палати України (далі - ТПП України) № 2024/02.0.-7.1 від 28.02.2022 р., у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану з 05 години 30 хвилини 24.02.2022 р., ТПП підтверджувала, що зазначені обставини з 24.02.2022 р. до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності по договору, виконання яких настало згідно з умовами договору і виконання яких стало неможливим в установлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин.
У подальшому, 13.05.2022 р. ТПП України опублікувала на своєму сайті пояснення, що сторона, яка порушила свої зобов`язання в період дії форс-мажорних обставин, має право звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), дотримуючись порядку, встановленого Регламентом ТПП України від 18.12.2014 р., за кожним зобов`язанням окремо.
Відповідно до абз. 3 ч. 3 ст. 14 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні" ТПП засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.
Згідно з ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
Згідно з ч. 1 ст. 14-1 зазначеного Закону ТПП та уповноважені нею регіональні ТПП засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності.
У ст. 3.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП від 18.12.2014 р. № 44(5) (далі - Регламент), вказано, що сертифікат (в певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) - документ встановленої ТПП форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП або регіональною ТПП згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.
Відповідно до ст. 6.2 Регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за особистим зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.
У постановах Верховного Суду від 15.06.2018 р. у справі № 915/531/17, від 26.05.2020 р. у справі № 918/289/19, від 17.12.2020 р. у справі № 913/785/17 наведено висновок щодо застосування ст. 14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні", відповідно до якого: ст. 14-1 цього Закону визначено, що засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини покладено на ТПП та уповноважені нею регіональні ТПП; форс-мажорні обставини не мають преюдиціального характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання господарського зобов`язання; доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання; саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.
При цьому, Верховний Суд неодноразово зазначав, що одне лише передбачене законом віднесення введення воєнного стану до форс-мажорних обставин не свідчить про існування форс-мажору у конкретних правовідносинах сторін, де така обставина може стати форс-мажорною лише у випадку, якщо особа доведе, що конкретний обмежувальний захід, запроваджений в рамках карантину, надзвичайного стану, надзвичайної ситуації тощо, унеможливлює виконання конкретного договору (постанови Верховного Суду від 21.07.2021 р. у справі № 912/3323/20, від 03.08.2022 р. у справі № 914/374/21).
Також у постанові Верховного Суду від 01.06.2021 р. у справі № 910/9258/20, суд послався на раніше сформульований у цілій низці своїх постанов висновок, відповідно до якого: засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини покладено на ТПП України та уповноважені нею регіональні ТПП; форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для конкретного випадку виконання зобов`язання.
У постанові Верховного Суду від 14.06.2022 р. у справі № 922/2394/21 зазначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29.06.2023 р. у справі № 922/999/22, від 08.02.2024 р. у справі № 911/1786/22, від 12.03.2024 р. у справі № 911/2635/22, від 09.04.2024 р. у справі № 905/342/23 та ін.
Керуючись наведеними правовими висновками суду касаційної інстанції, при розгляді питань щодо форс-мажору наразі (як і раніше) суди виходять з того, що підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат ТПП України чи уповноваженої нею регіональної ТПП.
При цьому, наявність чи відсутність обставин форс-мажору встановлюється саме для конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Сам лише факт проведення бойових дій чи запровадження обмежень воєнного часу не звільняє сторону від відповідальності, якщо такі обставини прямо не перешкоджають фізично чи юридично виконати конкретний обов`язок за договором.
Отже, навіть у разі наявності сертифікату ТПП України про форс-мажор суд оцінює цей доказ у сукупності з іншими доказами у справі.
Між тим, матеріали справи не містять ані повідомлення відповідачем позивача про настання форс-мажорних обставин, які перешкоджали виконати свої зобов`язання в термін, передбачений договором, ані сертифікату, виданого Торгово-промисловою палатою України чи уповноваженими регіональними торгово-промисловими палатами, що засвідчують наявність форс-мажорних обставин, які вплинули на можливість виконання зобов`язань відповідача за укладеним з позивачем договором про постачання електричної енергії.
Також суд вважає за необхідне відзначити, що за змістом ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
При цьому, інфляційні нарахування та 3% річних не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.
Наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2020 р. у справі № 910/14522/18.
З огляду на все вищевикладене, посилання відповідача на існування у даних правовідносинах форс-мажорних обставин, які звільняють його від відповідальності, відхиляються судом як необгрунтовані та недоведені.
Отже, крім суми заборгованості, позивач просив суд стягнути з відповідача загалом 30039,43 грн. пені за кожним фактом несвоєчасної або нездійсненої оплати.
Слід зазначити, що порушенням зобов`язання відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За приписами ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. 
Відповідно до умов комерційної пропозиції до договору, у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком платежів, постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування за весь час прострочення: пені у розмірі 0,5% за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу, що діяла в період, за який здійснюються нарахування.
Судом перевірено правильність наданого позивачем розрахунку пені у загальному розмірі 30039,43 грн., здійсненого на суму заборгованості 11242,03 грн. (спожито у вересні 2021 року) за період з 16.10.2021 р. по 10.11.2021 р., на суму заборгованості 8357,32 грн. (спожито у жовтні 2021 року) за період з 16.11.2021 р. по 23.12.2021 р., на суму заборгованості 9644,40 грн. (спожито у листопаді 2021 року) за період з 16.12.2021 р. по 06.02.2022 р., на суму заборгованості 10026,97 грн. (спожито у грудні 2021 року) за період з 16.01.2022 р. по 06.02.2022 р., на суму заборгованості 9974,40 грн. (спожито у січні 2022 року) за період з 16.02.2022 р. по 23.05.2022 р., на суму заборгованості 2274,40 грн. (неоплачений залишок спожитого у січня 2022 року) за період з 24.05.2022 р. по 29.05.2022 р., на суму заборгованості 5463,37 грн. (спожито у лютому 2022 року) за період з 16.03.2022 р. по 29.05.2022 р., на суму заборгованості 9742,14 грн. (спожито у березні 2022 року) за період з 16.04.2022 р. по 29.05.2022 р., на суму заборгованості 8055,49 грн. (неоплачений залишок спожитого у березні 2022 року) за період з 30.05.2022 р. по 28.07.2022 р., на суму заборгованості 4909,51 грн. (спожито у травні 2022 року) за період з 16.06.2022 р. по 28.07.2022 р., на суму заборгованості 25373,70 грн. (спожито у червні 2022 року) за період з 16.07.2022 р. по 29.07.2022 р., на суму заборгованості 50542,76 грн. (спожито у липні 2022 року) за період з 16.08.2022 р. по 15.02.2023 р., на суму заборгованості 43082,47 грн. (спожито у серпні 2022 року) за період з 16.09.2022 р. по 15.03.2023 р., на суму заборгованості 15152,65 грн. (спожито у вересні 2022 року) за період з 16.10.2022 р. по 15.04.2023 р., який, за висновком суду, є арифметично вірним та обґрунтованим, у зв`язку з чим пеня підлягає стягненню в заявленому позивачем розмірі.
Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 6603,02 грн. 3% річних та 12073,77 грн. інфляційних втрат.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Судом перевірено правильність наданих позивачем розрахунків заявлених до стягнення 3% річних у загальному розмірі 6603,02 грн. та інфляційних втрат у загальному розмірі 12073,77 грн., нарахованих за період з 16.10.2021 р. по 06.08.2024 р. на відповідні суми заборгованості, які, за висновком суду, є арифметично вірними та обґрунтованими.
З огляду на викладене суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог у даній справі у повному обсязі.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах “Трофимчук проти України”, “Серявін та інші проти України” обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Слід зазначити, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків суду про задоволення позову не спростовує.
Судові витрати зі сплати судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд
вирішив:
1. Позовні вимоги задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “ДОРОЖНИК” (08801, Київська обл., Миронівський р-н, м. Миронівка, вул. Корсунська, буд. 10, код 19425966) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ТЕПЛА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ” (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 7, код 39624119) 108777 (сто вісім тисяч сімсот сімдесят сім) грн. 78 коп. основної заборгованості, 30039 (тридцять тисяч тридцять дев`ять) грн. 43 коп. пені, 12073 (дванадцять тисяч сімдесят три) грн. 77 коп. інфляційних втрат, 6603 (шість тисяч шістсот три) грн. 02 коп. 3% річних, 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до вимог статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Повне рішення складене 16.04.2026 р.

Суддя В.М. Бабкіна