ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2026 	м. Івано-Франківськ	Справа № 909/211/26	
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Гули У. І. розглянувши 
заяву Фізичної особи - підприємця Дичкевича Миколи Ігоровича про ухвалення додаткового рішення 
та заяву Фізичної особи - підприємця Дічука Михайла Володимировича про ухвалення додаткового рішення у справі

за позовом: Фізичної особи - підприємця Дичкевича Миколи Ігоровича
до відповідача: Фізичної особи - підприємця Дічука Михайла Володимировича
про стягнення заборгованості у розмірі 199 622 грн 84 коп.
в с т а н о в и в:
до Господарського суду Івано-Франківської області надійшла позовна заява Фізичної особи - підприємця Дичкевича Миколи Ігоровича до Фізичної особи - підприємця Дічука Михайла Володимировича про стягнення заборгованості за Договором про надання послуг у сфері розробки програмного забезпечення №20-05/2025 від 15.05.2025 у розмірі 199 622 грн 84 коп, з яких: основний борг у розмірі у сумі 4 516 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 187 583 грн 35 коп., пеня - 9 613 грн 93 коп., інфляційні втрати - 1 484 грн 25 коп. та 3% річних - 941 грн 31 коп.
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 31 березня 2026 року у справі № 909/211/26 позов ФОП Дичкевича Миколи Ігоровича до ФОП Дічука Михайла Володимировича про стягнення заборгованості за договором про надання послуг у сфері розробки програмного забезпечення № 20-05/2025 від 15.05.2025 - задоволено частково. Суд ухвалив стягнути з фізичної особи-підприємця Дічука Михайла Володимировича (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь фізичної особи-підприємця Дичкевича Миколи Ігоровича (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) заборгованість за договором № 20-05/2025 про надання послуг у сфері розробки програмного забезпечення від 15.05.2025 основний борг - 2 046 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 84 985 грн 72 коп, інфляційні втрати у розмірі 766 грн 06 коп., 3% річних у розмірі 544 грн 84 коп., пеню у розмірі 5 580 грн 16 коп. та 1 531 грн 71 коп. судового збору; у іншій частині позову відмовити.
Через систему "Електронний суд" 06.04.2026 від представника Фізичної особи-підприємця Дічука Михайла Володимировича надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій останній просить покласти на ФОП Дичкевича Миколу Ігоровича витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13 404 грн 00 коп.
Через систему "Електронний суд" 06.04.2026 від представника Фізичної особи - підприємця Дичкевича Миколи Ігоровича надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій останній просить покласти на ФОП Дічука Михайла Володимировича витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 35 000 грн 00 коп.
Ухвалами суду від 06.04.2026 прийнято до розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення; встановлено процесуальні строки для надання пояснень та заперечень.
Ухвали суду від 06.04.2026 в електронному вигляді доставлено до електронних кабінетів позивача та відповідача 07.04.2026, що підтверджується довідками про доставку електронного листа (а.с. 86,87, 104,105).
За приписами частини третьої статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст. 240 ГПК України).
Обставини, встановлені судом. Норми права, які застосував суд, ухвалюючи додаткове рішення. Оцінка аргументів, наведених учасниками справи.
Згідно із ч.1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
З огляду на приписи ч.8 ст.129 ГПК України судом встановлено, що про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи та надання доказів на підтвердження витрат позивач заявив у позові та заяві про судові витрати, відповідач - у відзиві та заяві про судові витрати.
Судом встановлено, що докази витрат на професійну правничу допомогу позивач та відповідач подали у строки встановлені ч.8 ст.129 ГПК України.
Частиною 2 статті 126 ГПК України визначено, що для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до п.9 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Згідно із п.6 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Виходячи з аналізу положень ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Водночас, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.
За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою (такий правовий висновок викладено в пункті 6.5 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).
Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (постанова Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №922/1163/18).
За приписами ч.6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно із ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Судом враховано, що для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень ст. 126, 129 ГПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України").
У рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Отже, нормами процесуального законодавства передбачені такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (пункти 33-34; 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19.
Суд також враховує, що положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв; скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Одним із принципів господарського судочинства, який передбачено положеннями ст.129 ГПК України, є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору (постанова Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).
Щодо витрат на правову допомогу позивача.
На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано у матеріали справи копії: договір про надання професійної правничої допомоги № 02/01-26-1д від 02.01.2026 відповідно до умов якого адвокат Романишин К.В. представляє інтереси ФОП Дичкевича М.І. у всіх судах України у справі про стягнення заборгованості що виникла у зв"язку з невиконанням умов договору про надання послуг № 20-05/2025 (п.2.1.1).
Відповідно до п. 4.3 Договору № 02/01-26-1д від 02.01.2026 клієнт зобов`язується сплатити гонорар адвоката у сумі 5 000 грн визначеною за домовленістю сторін під час підписання даного Договору (у дану суму входить врегулювання спору у досудовому порядку, в т.ч. шляхом направлення претензії). Відповідно до п.4.4 Договору № 02/01-26-1д від 02.01.2026 вартість додаткових послуг (звернення з позовом або із заявою про видачу судового наказу до суду) не входить у суму гонорару Договору і здійснюються за додаткову оплату. Сторони погодили вартість даної послуги (звернення з позовом або із заявою про видачу судового наказу до суду) у розмірі 12 000 грн. 
На виконання умов договору складено акт прийняття - передачі послуг від 29.01.2026 з посиланням на договір про надання професійної правничої допомоги від 02.01.2026, відповідно до якого сума витрат становить 17 000 грн, адвокат надав наступні послуги :
- консультація та ознайомлення із наданими для вивчення матеріалами, підготовка та направлення претензії засобами поштового зв`язку «Укрпошта», підготовка та направлення відповіді на претензію через електронну пошту 5 000 грн. 
- написання та подання до суду Заяви про видачу судового наказу 12 000 грн. 
Вказані послуги оплачені клієнтом відповідно до платіжної інструкції № 889742588 від 28.01.2026 на суму 12 000 грн та платіжної інструкції № 875650646 від 02.01.2026 на суму 5000 грн.
Господарський суд Івано-Франківської області 02.02.2026 видав судовий наказ у справі № 909/113/26 про стягнення з Фізичної особи - підприємця Дічука Михайла Володимировича на користь Фізичної особи - підприємця Дичкевича Миколи Ігоровича заборгованість у розмірі 2 046, 00 доларів США (дві тисячі сорок шість доларів США), що еквівалентно 84 985, 72 гривень (вісімдесят чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят п`ять гривень сімдесят дві копійки) та 4 186, 42 гривень (чотири тисячі сто вісімдесят шість гривень сорок дві копійки) - пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, а також 266, 24 гривень (двісті шістдесят шість гривень двадцять чотири копійки) судового збору, 17 000, 00 гривень (сімнадцять тисяч гривень) - витрати на правничу допомогу. 
Ухвалою суду від 12.02.2026 у справі № 909/113/26 судовий наказ Господарського суду Івано-Франківської області від 02.02.2026 скасовано, роз"яснено Фізичній особі - підприємцю Дичкевичу Миколі Ігоровичу про його право на звернення до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.
19.02.2026 адвокат Романишин К.В. та ФОП Дичкевич М.І. уклали Додаткову угоду до Договору № 02/01-26-1д від 02.01.2026 відповідно до якого адвокат надає додаткові послуги щодо повторного звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості в порядку позовного провадження ( п.2 додаткового договору).
Відповідно до Акту № 2 складеного на виконання умов Додаткової угоди № 1 від 19.02.2026 адвокат надав наступні послуги 
- розрахунок суми заборгованості 2 000 грн.
- написання позовної заяви 10 000 грн.
- участь у судових засіданнях 4 000 грн (2 засідання по 2 000 грн).
- підготовка заяви про ухвалення додаткового рішення, формування доданих до заяви додатків 2 000 грн.
За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги в разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати за надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачена.
Оцінивши докази, додані до заяви про стягнення витрат на правову допомогу, виходячи із зазначених вище критеріїв, суд зазначає наступне.
Витрати на правничу допомогу, понесені у провадженні про видачу судового наказу, є складовою судових витрат і підлягають відшкодуванню. Оскільки наказне провадження — це окремий вид провадження, такі витрати стягуються за результатами його розгляду, через подання заяви про ухвалення додаткового рішення у межах справи № 909/113/26.
Щодо витрат на надану професійну правничу допомогу по Акту 2 від 02.04.2026 суд зазначає наступне.
Вирішуючи питання щодо розподілу витрат позивача на правову (правничу) допомогу, з урахуванням критеріїв, визначених ч.5 ст. 129 ГПК України, суд виходить з того, що послуга/робота з написання і подання до суду позовної заяви з додатками (п. 2 акту) охоплює (включає) і розрахунок суми заборгованості (п. 1 акту). Тобто, послуга/робота, зазначена в п. 1 акту, фактично є складовою послуги/роботи, зазначеної в п. 2 акту, визначення їх в акті як окремих та самостійних робіт/послуг є безпідставним (подібні висновки викладені у постанові Великої палати Верховного Суду №922/1964/21 від 16.11.2022, №754/8750/19 від 22.05.2024).
Послуги/роботи з написання і подання до суду заяви про відшкодування судових витрат та заяви про ухвалення додаткового судового рішення (п. 4 акту) є лише діями, спрямованими на реалізацію позивачем свого права на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною. Подання такої(го) заяви (клопотання) не може бути ототожнено з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору (аналогічна позиція викладена у додаткових постановах Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.08.2023 у справі №911/3586/21, від 14.09.2023 у справі №911/3076/21, постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі №910/9714/22).
Відповідач надав заперечення проти заявлених позивачем витрат на правову допомогу, обгрунтовуючи їх порушенням позивачем засад добросовісності, справедливості з посиланням на те, що справа є малозначною та включенням до витрат у справі витрат, які понесені при зверненні з заявою про видачу судового наказу. 
При перевірці та дослідженні розміру понесених стороною спору заявлених до стягнення витрат на оплату послуг адвоката суд керується принципами співмірності, достовірності, пропорційності та обґрунтованості цих витрат.
У разі встановлення обставин того, що заявлений до стягнення розмір витрат не відповідає визначеним законом критеріям співмірності, суд може зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.
Тобто у розумінні цих норм процесуального права зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Такий висновок Верховного Суду викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19.
Фізична особа-підприємець Дічук М.В. звернувся з клопотанням, у якому просив зменшити розмір заявлених відповідачем до відшкодування судових витрат через їх неспівмірність. Однак доказів на підтвердження своїх доводів про неспівмірність заявленого позивачем до відшкодування розміру витрат на правничу допомогу ціні позову, чи ненадання адвокатом позивача усього передбаченого сторонами договору про надання правничої допомоги обсягу послуг, чи завищення погодженої стороною позивача з адвокатом ціни послуги порівняно з вартістю, що склалася на ринку таких послуг, тощо Дічук М.В. суду не надав.
Отже, зважаючи на попередні висновки суду, обґрунтованим розміром витрат позивача на професійну правничу допомогу є 14 000 грн. Такий розмір витрат відповідає критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) у цій справі та розумності їхнього розміру.
На підставі п. 1 ч. 4 ст.129 ГПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позову у цій справі, витрати позивача на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача у розмірі 6 443 грн 52 коп.
В іншій частині заяви позивача про ухвалення додаткового рішення суд відмовляє.
Щодо витрат на правову допомогу відповідача.
На підтвердження понесення витрат на правову допомогу відповідачем надано у матеріали справи копії: договір про надання правничої допомоги № 25/03/26-1 від 25.03.2026, Акт прийому- передачі наданої правничої допомоги від 02.04.2026, відповідно до якого бюро, в особі адвоката та керуючого Податя Антона Вячеславовича, надало, а Клієнт прийняв наступну правничу (правову) допомогу:
- ознайомлення з матеріалами справи №909/211/26 вартістю 3 004 (три тисячі чотири) гривні 00 копійок;
- написання та подача відзиву у справі №909/211/26 вартістю 6 600 (шість тисяч шістсот) гривень 00 копійок без ПДВ;
- участь в судовому засіданні в призначеному на 31.03.2026 р. у справі №909/211/26, вартістю 3 800 (три тисячі вісімсот) гривень 00 копійок без ПДВ;
Загальна вартість наданої правничої (правової) допомоги (послуг) складає 13 404 гривні 00 копійок без ПДВ.
Господарський суд вказує, що перелічені в акті окремими пунктами такі види послуг, як - ознайомлення з матеріалами справи та написання та подача відзиву у справі - є фактично складовими однієї послуги адвоката написання, формування та подання відзиву на позовну заяву. 
Позивач надав заперечення проти заявлених відповідачем витрат на правову допомогу, обгрунтовуючи їх недобросовісною поведінкою відповідача. 
Верховний Суд з посиланням на ч.6 ст.126 ГПК неодноразово зазначав, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, постанови Верховного Суду від 09.04.2019 у справі №826/2689/15; від 03.10.2019 у справі №922/445/19).
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п.21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах відомості щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі докази відповідно до ч.1 ст.86 ГПК суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відтак, враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи обставини справи, відсутність доказів нетипової складності, технічний характер частини заявлених робіт, суд дійшов висновку, що відповідно до положень статей 123, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, за рахунок позивача мають бути відшкодовані витрати відповідача на професійну допомогу в розмірі 10 400 грн 00 коп.
Разом з тим, оскільки позовні вимоги задоволено частково, то відповідно розмір витрат пропорційно до задоволених позовних вимог, які підлягають відшкодуванню відповідачу за рахунок позивача становить 5 613 грн 39 коп. 
В іншій частині заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд 
ухвалив:
Заяву фізичної особи-підприємця Дичкевича Миколи Ігоровича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Стягнути з фізичної особи-підприємця Дічука Михайла Володимировича (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь фізичної особи-підприємця Дичкевича Миколи Ігоровича (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) 6 443 грн 52 коп. витрат на правничу допомогу.
В іншій частині заяви фізичної особи-підприємця Дичкевича Миколи Ігоровича про ухвалення додаткового рішення відмовити.
Заяву фізичної особи-підприємця Дічука Михайла Володимировича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Стягнути з фізичної особи-підприємця Дичкевича Миколи Ігоровича (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь фізичної особи-підприємця Дічука Михайла Володимировича (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) 5 613 грн 39 коп. витрат на правничу допомогу.
В іншій частині заяви фізичної особи-підприємця Дічука Михайла Володимировича про ухвалення додаткового рішення відмовити.
Видати накази після набрання додатковим рішенням законної сили.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне додаткове рішення складено: 16.04.2026.
Суддя Гула У.І.