Справа №519/245/26 
2/519/395/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К РА Ї Н И 
20.04.2026 м. Південне
Південний міський суд Одеської області у складі судді - Москаленко Інни Олександрівни, при секретарі судового засідання Гнатюк Л.М.,
представника Позивача – ОСОБА_1 ,
Відповідача – ОСОБА_2 
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, оф. 521, ЄДРПОУ 42640371) до  ОСОБА_2 (місце реєстрації АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи на стадії ухвалення судового рішення, ухвалив рішення про таке:
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
1.20.02.2026 Позивач ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача  ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №4070823 від 13.12.2021 у сумі 30 796,00 грн. та судові витрати.
2.Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та  ОСОБА_2 13.12.2021 уклали Договір про споживчий кредит №4070823, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» надало відповідачу кредит в сумі 8 000,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. ТОВ «Мілоан» взяті на себе зобов`язання виконало, надавши відповідачу кредит відповідно умов до укладеного Договору. Відповідач, у свою чергу не виконав умови кредитного договору - не повернув кредит, а також не виконав всі інші грошові зобов`язання перед позикодавцем за кредитним договором. 
3.26.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» відповідно до чинного законодавства укладений договір факторингу №26-07/2024. Відповідно до умов вказаного договору відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором №4070823 від 13.12.2021, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. 
4.На момент звернення до суду з позовом заборгованість за договором становить 30 796,00 грн., з яких: 7 600,00 грн. – заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту); 22 600,00 грн. – заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 596,00 грн. – заборгованість за комісіями.
5.Відповідач надав відзив на позов від 13.02.2026, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та застосувати строки позовної давності.
6.18.03.2026 представник відповідача надав відзив на позов, в якому надав пояснення щодо строків позовної давності, просив задовольнити позов в повному обсязі.
7.У судовому засіданні 20.04.2026 сторони підтримали подані заяви по суті справи.
Інші процесуальні дії у справі
8.Ухвалою Південного міського суду Одеської області від 02.03.2026 було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні.
Фактичні обставини встановлені Судом
9.13.12.2021 ТОВ «Мілоан» та  ОСОБА_2 уклали Договір про споживчий кредит №4070823, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» надало відповідачу кредит в сумі 8 000,00 грн, строк кредиту - 15 днів з 13.12.2021; дата повернення кредиту 24.12.2021. Факт укладання кредитного договору не заперечувався Відповідачем у судовому засіданні.
10.Даний договір було укладено сторонами дистанційно в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття і акцепт пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 
11.Пунктом 1.5.1. даного договору було узгоджено розмір одноразової комісії за надання кредити в сумі 1 520,00 грн., яка нараховується за ставкою 19.0% від суми кредиту одноразово.
12.Пунктом 1.5.2. даного договору було узгоджено проценти за користування кредитом, які становлять 3000,00 грн. та нараховуються за ставкою 2,5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом,
13.Пунктом 1.6. даного договору була узгоджена стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом в розмірі 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
14.Згідно Графіка платежів за договором про споживчий кредит №3528354 від 13.12.2021, який є додатком №1 до договору про споживчий кредит та паспорту споживчого кредиту, який є додатку№2, строк кредитування 15 днів, датою видачі кредиту є 13.11.2021, датою повернення кредиту є 24.12.2021. Реальна річна процентна ставка 5,409,714.00 %. Загальна вартість кредиту становить 12 520,00 грн.
15.13 грудня 2021 року, відповідачу було здійснено переказ грошових коштів в сумі 8 000,00 грн. на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується Довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Елаєнс» від 13.12.2024 року. Факт отримання кредитних коштів не заперечувався Відповідачем у судовому засіданні.
16.26.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» відповідно до чинного законодавства було укладено договір факторингу №26-07/2024, відповідно якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4070823 від 13.12.2021.
17.На момент звернення до суду з позовом заборгованість за договором №4070823 від 13.12.2021 становить 30 796,00 грн., з яких: 7 600,00 грн. – заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту); 22 600,00 грн. – заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 596,00 грн. – заборгованість за комісіями.
Мотивована оцінка доводів сторін. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування
18.Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
19.Кредитор та відповідач уклали між собою кредитний договір.
20.Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
21.Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
22.Як було зазначено, відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
23.Зазначена правова позиція викладена Великою палатою Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц.
24.Конституційний Суд України у рішенні щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
25.З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, беручи до уваги позицію Великої Палати Верховного суду України, суд вказує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
26.Судом встановлено, що сторонами було погоджено надання кредиту на 15 днів, отже період кредитування становив з 13.12.2021 по 28.12.2021 року. Доказів пролонгації договору матеріали справи не містять. Водночас, кредитор нараховував відсотки за користування кредитом поза межами кредитування у період з 29.12.2021 по 24.02.2022. 
27.Отже, кредитор позивач відповідно до ст.1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Обраховані на підставі узгоджених сторонами тарифів суми тіла кредиту та відсотки, оскільки вони не сплачені добровільно, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача в судовому порядку.
28.Крім того, з розрахунку заборгованості по кредитному договорі, наданого Позивачем, судом встановлено, що Відповідач частково сплатила заборгованість в сумі 2 304,00 грн. з яких 400,00 грн. сплата тіла кредиту, проценти у розмірі 580,00 грн. та 1324,00 грн. комісія. 
29.Згідно п. 1.5.1. Комісія за надання кредиту становить 19% від суми наданого Кредиту та нараховується на суму виданого за цим Договором Кредиту у день надання кредиту.
30.Разом з тим, у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) суд зробив висновок, що: «надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного після 16 жовтня 2011 року, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів»(будь-які збори, відсотки, комісії, платежі), є нікчемною на підставі частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», норма якої діяла з 16 жовтня 2011 року до внесення змін на підставі Закону України «Про споживче кредитування» №1734-VIII від 15 листопада 2016року».
31.Верховний Суд у постанові від 6 листопада 2023року по справі №204/224/21 зазначив, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
32.У зв`язку з викладеним Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду відступив від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі №172/410/21, в якій суд за аналогічних обставин дійшов протилежного висновку.
33.Враховуючи викладене, суд вважає, що положення Договору №4070823 від 13.12.2021 щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за надання кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», а тому підстави включати суму комісії до суми заборгованості за кредитом відсутні. 
34.За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково, стягнувши з Відповідача 8 696,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 7 600,00 грн та відсотки за період 13.12.2021 по 28.12.2021 у сумі 1 096,00 грн. з урахуванням сплачених процентів і комісії у сумі 1904,00 грн. (як передбачено п. 1.5.2. даного договору та графіка розрахунків у додатку №1 до договору №4070823 від 13.12.2021) та відмовити в задоволенні вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитом за період з 29.12.2021 по 24.02.2022 року та комісії за надання кредиту.
Щодо застосування строків позовної давності
35.Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України (ЦКУ). 
36.Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
37.За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1ст.261ЦК України).
38.Встановлено, що договір про надання кредиту між ТОВ «Мілоан» та  ОСОБА_2 було укладено 13.12.2021 строком на 15 днів, тобто до 28.12.2021. Отже, строк позовної давності у вказаних правовідносинах почався з 29.12.2021, а останнім днем звернення до суду з позовом, відповідно до строку визначеного ст.. 257 ЦК України, було 29.12.2024.
39.Водночас, Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2"(зі змінами) було запроваджено карантин на всій території України з 12 березня 2020 року.
40.Відповідно до п.п. 12 та 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257,258,362,559, 681, 728,786,1293 цьогоКодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
41.Карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) в державі тривав з 12.03.2020 року по 30.06.2023 року.
42.У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
43.Тобто, було запроваджено механізм, за якого позовна давність на період дії карантину, воєнного стану або надзвичайної ситуації продовжується на строк дії таких обставин. Суди під час аналізу вимог .про застосування строків позовної давності зважають на те, що їх продовження в період дії карантину є безумовним та автоматичним в силу закону. А тому обґрунтування причин, за яких дія карантину не дала б змоги особі подати позов вчасно, не вимагається (постанова Верховного Суду від 22.09.2022 у справі №9201724/21). 
44.Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 13.07.2023 у справі №910/14550/17, від 29.05.2024 у справі №523/19380/21, від 25.09.2024 у справі №206/2984/23, від 03.12.2024 у справі №910/2721/23.
45.04.09.2025 набув чинності Закон України №4434-IX від 14.05.2025 року «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності.
46.Вказаним законом внесено зміни до Цивільного кодексу України, а саме його перехідних положень, виключається норма, що зупиняла перебіг строку позовної давності. Таким чином, перебіг строку позовної давності від 04.09.2025 відновлено.
47.Отже, звертаючись з позовом до суду 20.02.2026, позивач не порушив строки позовної давності, а тому вказані доводи відповідача є безпідставними.
Судові витрати
48.Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.
49.Позивачем при подачі позовної заяви було надано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 3328,00 грн.
50.Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
51.Позивачем здійснено витрати на правову допомогу у сумі 13 000,00 грн, що підтверджується договором про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024 з адвокатським об`єднанням «Лігал ассістанс», заявою на надання юридичної допомоги №855 від 01.12.2025, витягом з акту про надання юридичної допомоги від 31.12.2025. Доказів оплати зазначених послуг матеріали справи не містять.
52.Оскільки судом задоволено 8 696,00*100% /30 796,00 = 28,24% позовних вимог, то з Відповідача на користь Позивача слід стягнути 939,83 грн. судового збору та 3671,20 грн витрат на професійну правничу допомогу, що пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
53.На підставі наведеного, керуючись ст. 141,247,258,259,263- 265, 268, 354 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
54.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором – задовольнити частково.
55.Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за Договором про споживчий кредит №4070823 (індивідуальна частина) від 13.12.2021 в сумі 8 696,00 грн.
56.Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 939,83 грн.
57.Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3671,20 грн.
58.В іншій частині позовних вимог відмовити.
59.Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
60.Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
61.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
62.Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, оф.521, ЄДРПОУ 42640371);
63.Відповідач:  ОСОБА_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Південного міського суду
Одеської області І. О. Москаленко