ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 187/173/26
2/0187/303/26 
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2026 р. Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі 
головуючого судді Соловйова І.М.,
за участі секретаря судового засідання Столяренко Н.П.,
розглянувши в селищі Петриківка в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
03.02.2026 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:
- стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за Кредитним договором №1381-3717 від 15.04.2024, в розмірі 15 550,00 гривень, з яких: прострочена заборгованість за кредитом – 5 790,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 9 760,00гривен.
Також позивач просить стягнути понесені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.
Позовна заява подана представником Роговою Вікторією Валентинівною яка діє на підставі довіреності у порядку передоручення від 25.12.2025.
На обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 15.04.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем за допомогою вебсайту credos.com.ua було укладено у формі електронного документа договір про відкриття кредитної лінії № 1381-3717. За умовами цього договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредитні кошти для задоволення особистих потреб на таких умовах: ліміт кредитної лінії – 6 000,00 грн, строк кредитування – 300 днів (із базовим періодом 30 днів), процентна ставка: промо-ставка – 1,75 % на день, знижена та стандартна ставки – 2,50 % на день. Позивач вказує, що відповідач належним чином покладені на нього договірні зобов`язання не виконував, унаслідок чого утворилася заборгованість, яку заявник просить стягнути в судовому порядку.
Ухвалою суду від 19.02.2026 відкрито провадження у справі, визнано справу малозначною, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
На офіційну адресу відповідача, тобто за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, судом направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, яка повернулася з відміткою від 22.04.2026 «адресат відсутній за вказаною адресою».
Також, судом здійснено направлення документів на електрону пошту відповідача, зазначену в договорі про надання кредиту, які відповідно до довідки про доставку електронного документа отримані відповідачем 19.02.2026.
Суд зазначає, що декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюються, зокрема, з метою створення умов для реалізації прав особи, ведення офіційного листування та здійснення інших видів комунікації з нею (частина перша статті 3 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні»).
Відповідно до пункту 4 частини шостої статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення або відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою нею суду.
З аналізу пунктів 81-83, 99 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, убачається, що у разі відсутності адресата або відмови від отримання поштові відправлення повертаються оператором поштового зв`язку відправнику з відповідною відміткою.
Водночас до повноважень суду не належить встановлення фактичного місцезнаходження учасників судового процесу на час вчинення процесуальних дій. Повернуті органами поштового зв`язку повідомлення з відмітками «за закінченням строку зберігання», «адресат вибув» або «адресат відсутній за вказаною адресою» є належними доказами виконання судом обов`язку щодо належного повідомлення сторін.
З огляду на те, що судом ужито всіх передбачених законом заходів для належного повідомлення відповідача про розгляд справи, відповідач вважається таким, що повідомлений про судове засідання належним чином.
Оскільки відповідач у встановлений судом строк правом на подання відзиву не скористався, суд вирішує справу за наявними матеріалами відповідно до частини восьмої статті 178 та частини другої статті 191 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 526, 530, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст. 626, 628, 638 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов.
Судом встановлено, 15.04.2024 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і відповідачем за допомогою Веб-сайту (navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1381-3717 (далі - Договір про відкриття кредитної лінії).
Відповідачу було надано наступний одноразовий ідентифікатор С 6125 для підписання Договору про відкриття кредитної лінії, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів.
Відповідно до ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» та ст. 639 ЦК України, електронний договір, підписаний за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, за своїми правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 та від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19.
Факт укладення договору сторонами не заперечується.
Відповідно до умов Кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на таких умовах: сума кредиту: 6 000,00 грн; строк кредитування: 300 календарних днів; дата повернення: 08.02.2025; стандартна відсоткова ставка: 2,50% на день (912,50% річних); Промо-ставка - 1,75% на день протягом перших 30 днів.
Вказані умови кредитування викладені додатково у Паспорті споживчого кредиту. З інформацією, зазначеної у споживчому паспорті, відповідач був ознайомлений, що підтверджується його електронним підписом.
Відповідно до умов укладеного договору про відкриття кредитної лінії відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань шляхом прийняття виконання від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», що підтверджується отриманням кредитних коштів за допомогою платіжної системи LiqPay на картковий рахунок № НОМЕР_1 .
Таким чином, сторони узгодили істотні умови договору, зокрема розмір кредиту, валюту виконання зобов`язання, строк та умови кредитування. Вказані обставини свідчать про вільне волевиявлення відповідача на укладення договору шляхом його підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.
Згідно з наданою позивачем довідкою встановлено, що позивач здійснив перерахування коштів за вказаним договором (номер операції 2450428317) у сумі 6 000,00 грн. Відповідачем не надано суду доказів на спростування належності йому зазначеного платіжного засобу.
Унаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору щодо своєчасного повернення коштів станом на 09.12.2025 утворилася заборгованість у розмірі 33 775,16 грн. Згідно з наданим позивачем розрахунком, вказана сума складається з: простроченої заборгованості за тілом кредиту - 5 790,00 грн та простроченої заборгованості за нарахованими процентами – 27 985,16 грн.
Водночас кредитодавцем було прийнято рішення про застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», що передбачає часткове списання заборгованості за нарахованими процентами в загальній сумі 18 225,16 грн за умови погашення відповідачем решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 15 550,00 грн. Саме вказану суму позивач просить стягнути в межах даного позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог.
Реалізуючи право на самостійне визначення обсягу позовних вимог, позивач обмежив суму стягнення частиною фактичної заборгованості за договором.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язається надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язається повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України (ч. 1 ст. 1050 ЦК України).
Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань за кредитним договором шляхом прийняття виконання від кредитодавця. Зокрема, після отримання кредитних коштів відповідач не скористався передбаченим законом та договором правом протягом 14 календарних днів з дня укладення договору відмовитися від нього.
Згідно з підсумковими даними розрахунку заборгованості станом на 10.12.2025, загальна сума здійснених відповідачем платежів становить 14 450,00 грн. Унаслідок зазначених виплат суму основного боргу (тіла кредиту) було частково погашено – спрямовано на погашення нарахованих процентів відповідно до встановленої договором та законом черговості задоволення вимог кредитора.
Таким чином, відповідач умови договору виконав лише частково, що призвело до виникнення простроченої заборгованості.
Незважаючи на здійснене позивачем часткове списання заборгованості відповідача за нарахованими процентами в сумі 18 225,16 грн та заявлену вимогу про стягнення лише залишку простроченої заборгованості за тілом кредиту та процентами, суд не погоджується із визначеним позивачем порядком нарахування процентів і, як наслідок, з алгоритмом врахування здійснених відповідачем оплат при формуванні кінцевої суми заборгованості.
Суд зазначає, що нарахування процентів у заявленому розмірі не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.
Статтею 1 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.
Частиною 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023, що набрав чинності 24.12.2023 доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%, з 23.04.2024 не більше 1,5%, а з 21.08.2024 не більше 1%. Незважаючи на те, що розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, вони повинні узгоджуватися із нормами законодавства.
Договір про відкриття кредитної лінії укладено 15.04.2024, відтак на правовідносини, що виникли між сторонами, поширюється дія Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тобто нарахування процентів повинно відбуватися з урахуванням етапів зниження максимальної ставки.
Згідно з поданим позивачем розрахунком заборгованості встановлено, що за період з 15.04.2024 по 22.04.2024 нарахування процентів здійснювалося за ставкою 1,75 % на день. Вказаний розмір відповідає положенням п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», оскільки не перевищує встановлений законом граничний розмір максимальної ставки на рівні 2,5 % на день.
Водночас суд зауважує, що за період із 23.04.2024 по 20.08.2024 включно максимальний розмір процентної ставки за законом не може перевищувати 1,5 % на день. Як вбачається з умов договору, у цей проміжок часу діяла промо-ставка 1,75 % (до 14.05.2024) та стандартна ставка 2,5 % (з 15.05.2024). Оскільки обидві договірні ставки перевищують імперативно встановлений законодавчий ліміт, нарахування процентів у цей період має здійснюватися за ставкою 1,5 % на день.
За період із 21.08.2024 до закінчення строку кредитування – 08.02.2025 граничний розмір процентної ставки згідно із законом становить 1,0 % на день. Передбачена договором стандартна ставка в розмірі 2,5 % перевищує зазначений ліміт, а тому застосуванню підлягає виключно ставка 1,0 % на день.
Здійснюючи перерахунок заборгованості з урахуванням вимог п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» та встановлених судом фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що належна до стягнення сума має бути розрахована наступним чином:
За період із 15.04.2024 по 12.05.2024 на суму тіла кредиту 6 000,00 грн підлягають нарахуванню відсотки в розмірі 2 640,00 грн (з яких за 8 днів – за ставкою 1,75 %, за наступні 20 днів – за ставкою 1,5 %). 12.05.2024 відповідачем здійснено платіж у розмірі 3 150,00 грн, який підлягає розподілу згідно зі ст. 1054-1 ЦК України: 2 640,00 грн – на погашення нарахованих відсотків, а залишок у сумі 510,00 грн – на погашення тіла кредиту. Таким чином, залишок основного боргу (тіла кредиту) становить 5 490,00 грн.
За період із 13.05.2024 по 02.12.2024 на залишок тіла кредиту 5 490,00 грн нараховано відсотки за ставками 1,5 % (за 100 днів до 20.08.2024 включно) та 1,0 % (за 104 дні починаючи з 21.08.2024), що загалом становить 13 944,60 грн. У липні відповідач здійснив три платежі на загальну суму 1 300,00 грн (500 + 500 + 300), у результаті чого борг за відсотками зменшився до 12 644,60 грн.
03.12.2024 відповідач сплатив кошти в сумі 10 000,00 грн, які в повному обсязі зараховуються в рахунок погашення відсотків. Після вказаної оплати залишок заборгованості за відсотками станом на 03.12.2024 становить 2 644,60 грн.
За період із 04.12.2024 по 08.02.2025 (67 днів) на суму основного боргу 5 490,00 грн за ставкою 1,0 % нараховано відсотки в розмірі 3 678,30 грн.
Відтак, загальна сума нарахованих та непогашених відсотків становить 6 322,90 грн (2 644,60 + 3 678,30).
Враховуючи викладене, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем складає 11 812,90 грн, із яких:
заборгованість за тілом кредиту – 5 490,00 грн;
заборгованість за відсотками – 6 322,90 грн.
Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії в загальному розмірі 11 812,90 грн. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає таке.
При поданні позову позивачем сплачено судовий збір у сумі 2 662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 3349 від 14.01.2026.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на те, що позовні вимоги задоволено на 76 %, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на сплату судового збору в сумі 2 023,42 грн.
Керуючись статтями 12, 81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» загальну суму заборгованості за Кредитним договором №1381-3717 від 15.04.2024 у розмірі 11 812,90 (одинадцять тисяч вісімсот дванадцять гривень 90 копійок) гривень з яких: прострочена заборгованість за кредитом – 5 490,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 6 322,90 грн.
В іншій частині позову – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 023,42 (дві тисячі двадцять три гривні 42 копійки) гривні. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 407, м. Київ; код ЄДРПОУ 38548598.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Повне судове рішення складено та підписано 22.04.2026.
Суддя    І.М. Соловйов