Справа № 462/3375/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2026 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,
при секретарі судового засідання: Каралюс Т.Р.,
представника відповідача – адвоката: Прокопчук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ГРАВЕ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в :

адвокат Синюк С.Л., який діє в інтересах позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ГРАВЕ Україна» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача затрати по виплаті страхового відшкодування у розмірі 635410,60 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 9531,16 грн. та пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги у розмірі 15000 грн., обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ГРАВЕ Україна» та ОСОБА_2 був укладений договір добровільного страхування «Граве КАСКО» № 101084406 від 13.10.2022 року, відповідно до умов якого застрахованим транспортним засобам є «Volvo XC90», реєстраційний номер НОМЕР_1 . 14.08.2023 року відбулась ДТП за участю застрахованого автомобіля «Volvo XC90», реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керувала відповідач ОСОБА_1 . Постановою Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до наданих документів позивач сплатив потерпілому страхове відшкодування у загальному розмірі 635410,60 грн. Відтак, просить позов задовольнити.
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 16.05.2025 року відкрито провадження у справі розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням /викликом/ учасників справи. Сторонам встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи.
05.06.2025 року Залізничним районним судом м. Львова зареєстровано відзив на позов, у якому стороною відповідача заперечені позовні вимоги та вказано, що станом на 14 серпня 2023 року цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована згідно полісу № 214444696 в Приватному акціонерному товаристві «СК «ПЗУ Україна». Так, згідно полісу ліміт відповідальності за шкоду спричинену майну встановлено у розмірі 160000,00 гривень, а тому шкода завдана потерпілому ОСОБА_2 внаслідок пошкодження його транспортного засобу «Volvo», відповідачем, повинна відшкодовуватися страховиком ПрАТ «ПЗУ Україна». Право вимоги на відшкодування матеріальної шкоди в порядку суброгації у позивача, яке перейшло від потерпілого, виникло не тільки до відповідача ОСОБА_1 , а і до ПрАТ «ПЗУ Україна», оскільки відповідач уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, застрахував відповідальність за шкоду, завдану його забезпеченим транспортним засобом завдану третім особам, і відповідно до положень ст. 1194 ЦК України, відповідач повинен відповідати за завдання матеріальної шкоди тільки у разі недостатності страхової виплати. Крім цього, у висновку експерта міститься перелік запчастин, які підлягають заміні та їх вартість становить 510590,09 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача вартість нових деталей, що потребували заміни в автомобілі. Попри те, залишаючи поза увагою суду вартість пошкоджених складових автомобіля, що безумовно впливає на розмір матеріальних збитків, а відтак на обсяг відповідальності ОСОБА_1 у випадку, якщо у позивача дані складові частини відсутні, або їх частина відсутня, то відповідачкою буде подане клопотання до суду про необхідність проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи з метою визначення вартості пошкоджених складових автомобіля, станом на дату пошкодження 14 серпня 2023 року та на момент проведення експертизи. Просить відмовити у задоволенні позову, з підстав, викладених у відзиві. 
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 08.10.2025 року у справі № 462/3375/25 призначено судову транспортно-товарознавчу експертизу.
09 лютого 2025 року на адресу Залізничного районного суду м. Львова цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ГРАВЕ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди судовим експертом повернуто листом про невиконання ухвали суду від 08.10.2025 року у зв`язку із несплатою відповідачем рахунку вартості проведення експертизи.
Інших заяв по суті справи та клопотань до суду не подано.
У судове засідання представник позивача не з`явився, подав суду заяву, у якій просить проводити судовий розгляд у справі за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні позов визнала частково, не оспорюючи, що з вини відповідача настала дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, проте просить відмовити у задоволенні позову в частині ліміту відповідальності страхування цивільно-правової відповідальності та вартості пошкоджених деталей автомобіля, що потребували заміні, які підлягають поверненню після відшкодування збитків особі відповідальній за шкоду. Просить позов задовольнити частково у розмірі 266675 гривень 63 копійки.
Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням /викликом/ сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з наступного.
Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно ст. 979 ЦК України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Судом встановлено, що 14.08.2023 року о 07 год. 53 хв. на автодорозі М10/01 «Західний обхід м. Львова» 9км+64мвідбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Volvo XC90», реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керувала відповідач ОСОБА_1 .
Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі по адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.
Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 31.10.2023 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.
Як встановлено даною постановою суду, 14.08.2023 року о 07 год. 53 хв. на автодорозі М10/01 «Західний обхід м. Львова» 9км+64м керуючи транспортним засобом «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по другорядній дорозі не надала дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, у результаті чого відбулося зіткнення з автомобілем «Volvo XC90», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Згідно із матеріалами справи 13 жовтня 2022 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ГРАВЕ Україна» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування «ГРАВЕ КАСКО» № 101084406, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «Volvo XC90», реєстраційний номер НОМЕР_1 , умовами якого визначено строки та порядок виплати страхового відшкодування при настанні страхового випадку.
14.08.2023 року власник пошкодженого транспортного засобу марки «Volvo XC90», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна» із повідомленням про настання події, а 28.08.2023 року із заявою на виплату страхового відшкодування.
На підставі висновку експерта №143, рахунку-фактури від 21.08.2023 року, страхових актів, акта огляду пошкодженого транспортного засобу від 16.10.2023 року, потерпілому було виплачено страхове відшкодування у розмірі 635410,60 грн. 
Дані обставини сторони не оспорюють.
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.
За правилами статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
При суброгації нового зобов`язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов`язанні.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.
Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала.
Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, в порядку суброгації (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.09.2022 у справі № 727/182/21 (провадження № 61-11749св21)).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.02.2022 у справі № 709/370/20 (провадження № 61-16320св20) зазначено: «різниця між виплаченою позивачу страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого у ДТП, зумовлена законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком - франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Тому саме відповідач, як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Тому суд першої інстанції установивши, що розмір шкоди, завданої позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує розмір страхового відшкодування, зробив правильний висновок, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою».
У порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.01.2018 у справі № 910/12500/17).
Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Аналогічні по суті висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19).
Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Згідно з матеріалами справи, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «СК «ПЗУ Україна» згідно полісу № 214444696, ліміт відповідальності за шкоду спричинену майну встановлено у розмірі 160 000 грн.
Відомості про поліс страхування ЕР № 214444696 було вказано у схемі місця ДТП, відповіді від НПУ, а тому такі були відомі ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна».
Як встановлено судом та таке підтверджено сторонами, ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна» до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» стосовно події 14.08.2023 року звертались 27.09.2024 року, ПрАТ СК «ПЗУ Україна» не залучено до участі у даній справі та з метою досудового врегулювання даного спору ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна» 04.02.2025 року надіслала претензію на 63541,60 грн. лише ОСОБА_1 .
Враховуючи наведене, суд приймає до уваги доводи сторони відповідача про те, що вимоги на відшкодування матеріальної шкоди в порядку суброгації у позивача, яке перейшло від потерпілого, виникло не тільки до відповідача ОСОБА_1 , а і до ПрАТ «ПЗУ Україна», оскільки відповідач уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, застрахував відповідальність за шкоду, завдану його забезпеченим транспортним засобом третім особам, і відповідно до положень ст. 1194 ЦК України, відповідач повинен відповідати за завдання матеріальної шкоди тільки у разі недостатності страхової виплати.
Як вказано стороною відповідача та таке не спростовано стороною позивача, ліміт відповідальності за полісом страхування ЕР № 214444696 складає 160000 грн.
Таким чином із відповідача на користь позивача слід стягнути 475410 гривень 60 копійок (635410,60 – 160000,00 = 475410,60)
Щодо доводів сторони відповідача про те, що позивач залишає поза увагою суду вартість пошкоджених складових автомобіля, що безумовно впливає на розмір матеріальних збитків, а відтак на обсяг відповідальності ОСОБА_1 , суд відхиляє такі, оскільки за клопотанням представника відповідача ухвалою суду від 08.10.2025 року була призначена судова транспортно-товарознавча експертиза /а.с.169/, яка не проведена у зв`язку із несплатою відповідачем рахунку вартості проведення експертизи /а.с.187/, а тому стороною відповідача не надано суду жодних доказів щодо вартості пошкоджених складових автомобіля, які підлягали заміні, з подальшою передачею їх після відшкодування збитків, відповідачу ОСОБА_1 , як особі, яка відповідальна за шкоду.
Поряд з цим, згідно заяви представника позивача – адвоката Синюк С.Л. від 12.01.2026 року /а.с.181/ щодо виконання вимог експерта повідомлено, що надати пошкоджені складники запчастин автомобіля «Volvo XC90», реєстраційний номер НОМЕР_1 , які були замінені на нові, немає можливості, оскільки були залишені на СТО, що проводило ремонтні роботи, для їх утилізації у зв`язку з непридатністю останніх в подальшій експлуатації, чи будь-якого іншого використання.
Крім цього, частинами 1, 2, 5, 6, 7 ст. 106 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення , порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. За заявою учасника справи про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, такий висновок судом до розгляду не приймається, якщо суд визнає наявність таких підстав.
При цьому, сторона відповідача не скористалася зазначеним правом та не надала суду доказів на обґрунтування свої доводів щодо вартості замінених пошкоджених деталей (складових) та запчастин автомобіля «Volvo XC90», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).
Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню у розмірі 475410 гривень 60 копійок виплаченого страхового відшкодування.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із змісту ст. 137 ЦПК України вбачається, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Як вбачається із матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 9531,16 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 04.04.2025 року.
На підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги №27 від 22.07.2024 року, рахунок-фактуру №18 від 02.06.2025 року, платіжну інструкцію №3 від 03.06.2025 року, акт виконаних робіт від 02.06.2025 року, детальний опис робіт (наданих послуг) від 12.06.2025 року, якими підтверджено розмір таких судових витрат на суму 15000 грн. 
Враховуючи наведене, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 7131 грн. 16 коп. та 11222 грн. 91 коп. витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 12, 13, 76-82,83, 89, 106, 259, 264-265, 268, 274, 279 ЦПК України, ст. 993, 1166 ЦК України, суд

у х в а л и в :

позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ГРАВЕ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкодизадовольнити частково.
Стягнути із  ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 / на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ГРАВЕ Україна»/ЄДРПОУ 19243047, адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 65/ виплачене страхове відшкодування у розмірі 475410 /чотириста сімдесят п`ять тисяч чотириста десять/ гривень 60 копійок. 
Стягнути із  ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 / на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ГРАВЕ Україна»/ЄДРПОУ 19243047, адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 65/ понесені судові витрати у розмірі 7131 /сім тисяч сто тридцять одну/ гривню 16 копійок по сплаті судового збору та 11222 /одинадцять тисяч двісті двадцять одну/ гривню 91 копійку витрат на професійну правничу допомогу.
У решті позову - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 09.04.2026 року.

Суддя: Бориславський Ю. Л.