Справа № 727/1457/26 
Провадження № 2/727/1147/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді    Літвінової О.Г. 
при секретарі    Юрчишин І.І.

озглянувши у відкритому судовому засіданні міського комунального підтриємства " Чернівцітеплокоуненерго", представник позивача Ринжук Ганна Михайлівна до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, —

встановив:
Позивач МКП «Чернівцітеплокомуненерго» звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4  про стягнення заборгованості за наданні послуги з постачання теплової енергії.
Зазначають, що МКП «Чернівцітеплокомуненерго» надавало послуги з постачання теплової енергії по АДРЕСА_1 , опалювальною площею 50,00 м.кв. Вказана квартира розташована в багатоквартирному житловому будинку, який вводився в експлуатацію з комплексом інженерного обладнання. До вказаного інженерного обладнання входять прилади централізованого опалення. 
Відповідачам відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 для проведення розрахунків. Між позивачем та відповідачем укладено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання відповідно до п.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VІІІ (далі договір) та розміщений на офіційному веб-сайті Чернівецької міської ради https://city.cv.ua/ та на офіційному веб-сайті Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» https://teplo.cv.ua/.
Послуги з постачання теплової енергії надавались протягом опалювального періоду із жовтня по квітень місяць відповідно по роках.
Нарахування відповідачу за надані житлово-комунальні послуги проводилось відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» від 21 серпня 2019 р., Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018 року.
Вартість послуги з постачання теплової енергії визначається за показниками комерційного вузла обліку або розрахунковим методом відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» від 21 серпня 2019 р. та за встановленими тарифами на послугу з постачання теплової енергії відповідно до рішень Виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 450/13 від 23.06.2021р., № 813/24 від 20.10.2021 р.
Розмір тарифу та його зміни доводились до відповідача регулярно і своєчасно.
Передбачених зазначеними нормами обов`язків відповідач не виконував, внаслідок чого заборгував позивачу за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії за період 01.10.2024 р. по 30.09.2025 року в сумі 5312,68 грн.
За період з 01.10.2024 р. по 30.09.2025 року МКП «Чернівцітеплокомуненерго» до суду з позовною заявою не зверталось. 
Згідно п.6, ст.4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VІІІ споживачами, які отримують послуги теплопостачання здійснюється плата за абонентське обслуговування.
Плата за абонентське обслуговування – платіж, який споживач сплачує виконавцю послуги для відшкодування витрат виконавця пов`язаних із здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами у багатоквартирному будинку та у випадках, визначених Законом, також і витрати на обслуговування лічильників теплової енергії. 
МКП «Чернівцітеплокомуненерго» розраховує плату за абонентське обслуговування згідно прямих фактичних витрат. Відповідно до постанови КМУ від 21.08.2019р. № 808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування» для одного абонента платіж не може перевищувати 32,50 грн. Розмір плати за абонентське обслуговування не залежить від кількості комунальних послуг, що надаються одним виконавцем абонентові, у рахунках на оплату послуги з постачання теплової енергії виставляється як окремий платіж. Нараховується у фіксованому розмірі на один особовий рахунок, незалежно від кількості мешканців у квартирі.
Відповідач не здійснював плату за абонентське обслуговування, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 447,32 грн. за період з 01.08.2024 р. по 30.09.2025 року. 
У відповідності до Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2019 року № 169 - споживач може відмовитися від отримання послуг з постачання теплової енергії у встановленому порядку - самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.
Таким чином, на сьогодні відповідачі відповідних документів про те, що вони в установленому порядку відмовилися від централізованого опалення не надали. Відповідачі користуються послугами з постачання теплової енергії на підставі публічного договору та не в повній мірі виконують обов`язків по оплаті житлово-комунальних послуг. 
На попередження щодо оплати заборгованості, що утворилася за послуги з постачання теплової енергії та на пропозицію укласти угоду на погашення заборгованості відповідачі не прореагували, тим самим відмовившись в добровільному порядку вирішити питання по погашенню заборгованості.
На основі викладеного, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4  на користь МКП «Чернівцітеплокомуненерго» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії в сумі 5312,68 грн., на р/р НОМЕР_2 в АТ «Укрексімбанк» м. Чернівці, МФО 322313,код 34519280, стягнути на користь позивача з відповідачів 447,32 грн. плату за абонентське обслуговування на р/ НОМЕР_3 в АТ «ПриватБанк» м. Чернівці, МФО 356334, код 34519280, стягнути на користь позивача з відповідачів 229,72 грн. втрат від інфляційних процесів, 95,61 грн. три відсотки річних та 2662,40 грн. судового збору на р/р НОМЕР_4 в філії Чернівецькому облуправлінні АТ «Ощадбанк» м. Чернівці, МФО 356334, код 34519280.
Ухвалою суду від 12.02.2026 року було вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позов. 
17.03.2026 року представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Дорошенко О.О.. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог МКП "Чернівцітеплокомуненерго" в повному обсязі, оскільки відповідачка ОСОБА_4 не проживає та не зареєстрований у квартирі по АДРЕСА_1 , а тому не споживав надані за цією адресою житлово-комунальні послуги. Зазначає, що ОСОБА_4 зареєстрована та проживає у АДРЕСА_2 .
20.06.2025 року представник позивача – ОСОБА_5 подала до суду відповідь на відзив на позов, в якому просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, оскільки відповідно до витягу з Державного реєстру речових нерухоме майно відповідачі є співвласниками вище вказаної квартири. 
В судове засідання по справі представник позивача не з`явилися, в позовній заяві просила розгляд справи проводити без її участі.
Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у судове засідання також не з`явилися, хоча була повідомлена про час, дату і місце розгляду справи належним чином: за зареєстрованим місцем проживання, про що свідчать матеріали справи, зокрема рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які повернулися до суду із відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою"; про причини своєї неявки відповідачі суд не повідомили, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу без її участі.
За вказаних вище обставин та згідно ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману ним теплову енергію.
Відповідно до ч. 6 ст. 25 ЗУ «Про теплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» від 21 серпня 2019 р., Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018 року, між позивачем та відповідачами укладено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання відповідно до п.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII та розміщений на офіційному веб-сайті Чернівецької міської ради та на офіційному веб-сайті Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго».
Так, відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Згідно з пунктом 11 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).
Відповідно до абзацу 6 частини третьої статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається зокрема з плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 33 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем складається зокрема з плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України.
Плата за послугу, абонентське обслуговування та плата за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкової системи теплопостачання багатоквартирного будинку вноситься споживачем виконавцю щомісяця однієї сумою в порядку та розмірах, визначених договором.
Згідно підпункту 5 пункту 45 Правил надання послуги з постачання теплової енергії індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, та вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг» від 21 серпня 2019 р. № 808 установлено, що граничний розмір плати за абонентське обслуговування, визначений відповідно до цієї постанови, застосовується окремо за кожною комунальною послугою (постачання теплової енергії; постачання гарячої води; централізоване водопостачання; централізоване водовідведення; поводження з побутовими відходами) виконавцями послуг, що нараховують плату за абонентське обслуговування згідно з відповідними договорами; плата за абонентське обслуговування (з урахуванням податку на додану вартість), визначена відповідно до планованих витрат виконавця (витрат, пов`язаних з укладенням договору про надання комунальної послуги, із здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води), не повинна перевищувати граничного розміру плати за абонентське обслуговування, визначеного відповідно до цієї постанови.
Як вбачається з матеріалів справи, МКП «Чернівцітеплокомуненерго» є виконавцем житлово-комунальних послуг, а саме: послуг з постачання теплової енергії.
Судом також встановлено, що Міське комунальне підприємство «Чернівцітеплокомуненерго» надає послуги з постачання теплової енергії по АДРЕСА_1 , опалювальною площею 50,00 м2. Вказана квартира розташована в багатоквартирному житловому будинку, який вводився в експлуатацію з комплексом інженерного обладнання. До вказаного інженерного обладнання входять прилади централізованого опалення.
Відповідачам відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 для проведення розрахунків.
Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав квартира АДРЕСА_3 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що за надані послуги з постачання теплової енергії по АДРЕСА_4 за період з 01.10.2024 року по 30.09.2025 року нараховано 5312,68 гривень заборгованості за теплопостачання та плату за абонентське обслуговування за період з 01.08.2024 року по 30.09.2025 року у розмірі 447,32 грн.
Відповідачі від наданих позивачем послуг у встановленому законом порядку не відмовлялися, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати, суду не надали.
Виходячи з зазначеного, оскільки позивач надавав послуги з теплопостачання до квартири АДРЕСА_3 за період з 01.08.2024 року по 30.09.2025 року, а відповідачі не надали належних доказів неправильності проведених ним розрахунків існуючої у них заборгованості за такі послуги, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з них їх вартості та плати за абонентське обслуговування за період з 01.08.2024 року по 30.09.2025 року.
Відповідно до статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. 
Співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном (стаття 360 ЦК України).
Отже, кожен із власників спільної сумісної власності несе витрати по утриманню майна, що знаходиться у спільній сумісні власності.
Якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства (стаття 540 ЦК України).
Натомість, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання (статті 541 ЦК України).
Пунктом 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків (в редакції, затвердженій Постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 №4 5) встановлено, що у разі коли між мешканцями квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних послуг та інших послуг плата розподіляється, зокрема, за послуги з централізованого опалення - за встановленими тарифами відповідно до опалювальної та загальної площі приміщення, яким користується співвласник, наймач (орендар).
Тобто, за відсутності договору, який визначає солідарне зобов`язання або домовленості між співвласниками щодо порядку несення витрат за отримані послуги та не визначення уповноваженого власника квартири, заборгованість підлягає стягненню із співвласників квартири відповідно до належних їм часток у праві спільної часткової власності (аналогічний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 14.08.2019 у справі № 344/1792/16-ц (провадження № 61-22264ск18)).
Доказів наявності між співвласниками квартири домовленості щодо порядку несення витрат за житлово-комунальні послуги та визначення уповноваженого власника квартири матеріали справи не містять.
За таких обставин, факт належності квартири за адресою: АДРЕСА_1 відповідачами: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності покладає на них обов`язок з утримання вказаного майна, а підстави їх солідарної відповідальності щодо сплати заборгованості за житлово-комунальні послуги відсутні.
Згідно з вимогами ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до судової практики Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду (актуальна практика) за квітень 2020 року не проживання особи у квартирі, яка належить їй на праві власності, та факт відсутності її реєстрації в цій квартирі не звільняє особу від обов`язку нести витрати з оплати житлово-комунальних послуг.
Доводи представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Дорошенко О.О. про непогодження із позовними вимогами у зв`язку із тим, що вона не зареєстрованата не проживає у вищезазначеній квартирі та, відповідно, не користується послугами, наданими МКП «Чернівцітеплокомуненерго», суд не бере до уваги, оскільки приписами ст. 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Крім того, відповідно до чинного законодавства, не передбачено можливості споживачів несплати за отримані житлово-комунальні послуги даної категорії (з постачання теплової енергії) за період їх фактичного не проживання за об`єктом надання таких послуг.
У передбаченому законом порядку надання послуг з теплопостачання за адресою квартири, яка є власністю відповідачів, не було припинено.
При цьому слід зазначити, що співвласники квартири не позбавлені можливості звернутись до суду за вирішенням спору, що виник між ними та особами, що фактично споживали такі послуги з приводу утримання майна, у тому числі шляхом стягнення коштів на оплату житлово-комунальних послуг.
У зв`язку із наведеним, з відповідачів підлягає до стягнення заборгованість відповідно заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії в сумі 5312,68 грн., плата на користь позивача з відповідачів 447,32 грн. плату за абонентське обслуговування, стягнути на користь позивача з відповідачів 229,72 грн. втрат від інфляційних процесів, 95,61 грн. три відсотки річних.
Також, у відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню у рівних частинах сплачені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору за подачу позову до суду.
На підставі викладеного та, керуючись ст.ст 4,1213,76-83,130,131,259,263-265,280-282ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позовні вимоги міського комунального підтриємства " Чернівцітеплокоуненерго", представник позивача Ринжук Ганна Михайлівна до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості — задовольнити.
Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь КП"Чернівцітеплокомуненерго" заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії в сумі 5312 ( п"ять тисяч триста дванадцять) грн. 68 коп. 
Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь КП"Чернівцітеплокомуненерго" плату за абоненське обслуговування в сумі 447,32 грн., втрат від інфляційних просесів в сумі 229,72 грн., три відсотки річних 95,61 грн. та судовий збір в сумі 2662,40 грн. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Чернівецького апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
В разі проголошення вступної та резолютивної частини строк на оскарження починається з дня виготовлення рішення в повному обсязі. 
Дата складення повного тексту рішення – 22 квітня 2026 року.

Суддя:        Літвінова О.Г.