ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

03 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/6758/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2025 року (суддя 1-ї інстанції Прасов О.О.) в адміністративній справі №280/6758/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасувати рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
05.08.2025 ОСОБА_1 звернулась до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просила суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 23.06.2025 про відмову в оформленні та виплаті недоодержаної пенсії ОСОБА_1 в розмірі 290608,07 грн., що підлягала виплаті її чоловіку, ОСОБА_2 , на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.12.2021 у справі №280/9927/21 і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити ОСОБА_1 виплату пенсії в розмірі 290608,07 грн. що підлягала виплаті ОСОБА_2 , на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.12.2021 у справі №280/9927/21, і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона звернулась до відповідача із заявою, щодо отримання суми пенсії, що підлягали виплаті її чоловіку, і залишилась недоодержаною у зв`язку з його смертю, надавши необхідні документи на підтвердження цього факту, (свідоцтва: про одруження, про смерть, паспорт громадянки України, номер рахунку для перерахування коштів). Листом №0800-0405-8/62513 від 24.06.2025 відповідач надав відповідь, а саме рішення про відмову в оформленні та виплаті недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера ОСОБА_2 , яка мотивована тим, що позивач та її чоловік були зареєстровані за різними адресами. На підтвердження факту сумісного проживання з чоловіком, який потребував сторонньої допомоги, так як з 2022 року був особою з інвалідністю 1 групи, позивач надала до пенсійного органу Довідку №18 «Про фактичне проживання» за підписом голови правління ОСББ «Мурманська 5». Вказана довідка не була врахована під час розгляду моєї заяви, так як ОСББ не відноситься до органів місцевого самоврядування. Вважаючи протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, щодо відмови провести виплату, суми пенсії у розмірі 290608,07грн, що підлягала виплаті її чоловіку на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.12.2021 по справі №280/9927/21, і залишилися недоодержаними ним, у зв`язку зі смертю, позивач звернулась до суду із даним позовом.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2025 року позов задоволено. 
Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.
В апеляційній скарзі зазначає, що позивач в своїй позовній заяві вказує, що її чоловіку ОСОБА_2 рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13.12.2021 у справі №280/9927/21 зобов`язано Головне управління в Запорізькій області здійснити перерахунок пенсії. Тобто стороною у наведеній справі, був саме ОСОБА_2 , а не його дружина ОСОБА_1 , а тому стягувачем, тобто на чию користь виконується рішення, був саме померлий. Виходячи з цього на думку скаржника, позивач набуде право на отримання нарахованої ОСОБА_2 суми пенсії лише у тому разі, коли на Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області буде покладено виконання відповідних зобов`язань в порядку передбаченим чинним законодавством.
Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.
В силу пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13.12.2021 у справі №280/9927/21, яке набрало законної сили 13.04.2022, задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 до ГУ ПФУ в Запорізькій області: визнано протиправною відмову ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо проведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_2 виходячи з грошового забезпечення, зазначеного у довідці, виданій Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області» від 01.06.2021 №33/28-423; зобов`язано ГУ ПФУ в Запорізькій області, здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 , виходячи з грошового забезпечення, зазначеного у довідці, виданій Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області» від 01.06.2021 №33/28-423 (включаючи усі вказані у ній додаткові види грошового забезпечення) з 01.12.2019 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
ОСОБА_2 був пенсіонером та йому була призначена пенсія за вислугу років відповідно до приписів Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
У свідоцтві про одруження НОМЕР_1 зазначено про реєстрацію 04.11.1971 одруження між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , після одруження дружині присвоєно прізвище ОСОБА_4 .
За «Розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії» ОСОБА_2 має право на доплату пенсії у сумі 290608,07 грн.
Відповідно до Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У рішенні ГУ ПФУ в Запорізькій області від 23.06.2025 за П/С 0803012997 на адресу позивача зазначено наступне: «… ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) відповідно до ст.61 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (далі-Закон № 2262) 02.04.2025 подала заяву про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера ОСОБА_2 . В зазначеній заяві місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , а згідно копії паспорта громадянина України, яка знаходиться в пенсійній справі ОСОБА_2 місце проживання пенсіонера зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 . Додатково 17.06.2025 ОСОБА_1 до Головного управління надано довідку про фактичне проживання, засвідчену в.о голови правління ОСББ «Мурманська 5». Статтею 61 Закону № 2262 передбачено, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців та прирівняних до них осіб, а також членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени. сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Відповідно до розділу II пункту 9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1 (далі - Порядок подання та оформлення документів), до заяви про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подаються відомості про проживання з пенсіонером на день його смерті за однією адресою (у разі неможливості надати такі документи факт проживання з пенсіонером встановлюється у судовому порядку) (для виплати членам сім`ї, що не належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника). До пункту 3 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування) затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 декларування/реєстрація місця проживання (перебування), зняття із задекларованого зареєстрованого місця проживання (перебування), зміна місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування) особи здійснюється органом реєстрації на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради. На запит Головного управління від Департаменту адміністративних послуг ЗМР отримана відповідь, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 24.04.1981 по теперішній час, місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване за адресою АДРЕСА_3 з 31.10.2018 по теперішній час. Довідка засвідчена ОСББ не підтверджує факт спільного проживання з померлим пенсіонером, у зв`язку з тим, що ця організація не відносяться до органів місцевого самоврядування. Оскільки уповноваженим органом зазначено різні місця проживання ОСОБА_1 та пенсіонера ОСОБА_2 на день його смерті, підстав для виплати недоодержаної пенсії (заборгованість за рішенням суду) у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 немає. Враховуючи норми статті 61 Закону № 2262, вимоги розділу II пункту 9 Порядку подання та оформлення документів та вимоги пункту 3 Порядку декларування та реєстрації місця проживання прийнято рішення щодо відмови ОСОБА_1 в оформленні та виплаті недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 за заявою від 02.04.2025. Згідно із ст. 74, 75 Закону України «Про адміністративну процедуру» рішення набирає чинності з дня доведення його до відома особи, яка звернулась за призначенням/перерахунком пенсії. У разі незгоди з рішенням воно може бути оскаржене протягом 30 календарних днів до Пенсійного фонду України (01601, м. Київ-14, вул. Бастіонна 9) або до Запорізького окружного адміністративного суду, у строк визначений ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України. Скарга до Пенсійного фонду України подається через Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 158 б). …».
Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернулась до суду із цим позовом.
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги дійшов до висновку про їх обґрунтованість. 
Переглядаючи судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає наступне.
Згідно із положеннями частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначаються Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992 (далі - Закон № 2262-XII).
Приписами частини 3 статті 1 Закону № 2262-XII визначено, що члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.
Відповідно до частин 1, 3 статті 61 Закону № 2262-XII суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Аналізуючи наведені норми, колегія суддів зазначає, що Закон № 2262-ХІІ визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до частини третьої статті 61 Закону № 2262-ХІІ зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Порядок подання відповідною особою заяви про виплату недоодержаної пенсії, її форма, а також перелік необхідних документів визначені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим Правлінням ПФ України № 3-1 від 30.01.2007 (далі Порядок № 3-1), відповідно до п. 3 якого така заява подається заявником до органу, що призначає пенсію.
Згідно з пунктом 9 Порядку № 3-1 до заяви про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера додаються такі документи:
1) свідоцтво про смерть пенсіонера;
2) документи, що підтверджують належність членів сім`ї до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника, які передбачені пунктом 3 цього розділу;
3) документи, що засвідчують родинні відносини з померлим пенсіонером, які передбачені пунктом 12 цього розділу, та відомості про проживання з пенсіонером на день його смерті (у разі неможливості надати такі документи факт проживання з пенсіонером встановлюється у судовому порядку) (для виплати членам сім`ї, що не належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника).
Абазами 1, 2 пункту 2.9 Порядку № 3-1 визначено, що під час подання заяв, передбачених пунктом 1.1 розділу І, пунктом 3.1 розділу III та пунктом 5.1 розділу V цього Порядку, особою пред`являється паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, посвідка на постійне проживання, посвідчення біженця або інший документ, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України), свідоцтво про народження дитини (за відсутності у дитини паспорта громадянина України). Особи, які тимчасово проживають за кордоном (крім осіб, які проживають на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором), надсилають копії вищезазначених документів, засвідчені в порядку, визначеному пунктом 2.23 цього розділу, та документ про посвідчення факту, що фізична особа є живою.
В заявах зазначається інформація про місце проживання, для підтвердження якої особа може надати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, позивач звернулася із заявою про виплату недоотриманої пенсії померлого чоловіка, у межах шестимісячного строку, встановленого статтею 61 Закону № 2262-ХІІ.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 .
Разом із заявою позивачем надано до пенсійного органу копію свідоцтва про смерть чоловіка, копія паспорта, копію картки фізичної особи платника податку, копія свідоцтва про шлюб, довідку із реквізитами банківського рахунку, а також довідку про фактичне місце проживання №18 від 16.06.2025 ОСББ «Мурманська 5» з якої вбачається, що позивач разом з померлим чоловіком проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 .
Приймаючи спірне рішення про відмову в оформленні та виплаті недоодержаної пенсії позивачу у зв`язку зі смертю її померлого чоловіка відповідач виходив з того, що відсутні відомості про сумісне проживання з пенсіонером на день його смерті.
Відповідно до пункту 2.22 Порядку № 3-1 для підтвердження інформації про місце проживання особа може надавати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».
Колегія суддів вважає слушними доводи відповідача, що довідка ОСББ не є тим документом, що підтверджує факт спільного проживання позивача з її померлим чоловіком в розумінні вимог законодавства, яке регулює підтвердження зареєстрованого місця проживання особи.
Водночас колегія суддів зазначає, що сам по собі формальний підхід до оцінки поданих позивачем документів без урахування сукупності встановлених обставин справи не відповідає завданню адміністративного судочинства, визначеному статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України, та принципу ефективного захисту прав особи від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З огляду на те, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 (по день його смерті), що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , вона є особою похилого віку ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), а також беручи до уваги, що у разі звернення позивача до суду з окремою заявою про встановлення факту спільного проживання з померлим чоловіком вона може пропустити граничний строк, визначений статтею 61 Закону України № 2262-XII для звернення за виплатою недоодержаної пенсії, колегія суддів доходить висновку, що застосування надмірного формалізму у спірних правовідносинах призвело б до необґрунтованого обмеження права позивача на отримання належних їй виплат.
З урахуванням наведеного, оцінюючи подані позивачем докази у їх сукупності, колегія суддів вважає, що вони у достатній мірі підтверджують фактичне спільне проживання позивача з померлим чоловіком на момент його смерті, а відтак підстави для відмови у виплаті недоодержаної пенсії були відсутні.
З огляду на викладене, колегія суддів суду апеляційної інстанції, враховуючи критерії, визначені статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ефективним способом захисту порушених прав позивача у цій справі є зобов`язання пенсійного органу здійснити позивачу виплату пенсії у розмірі 290 608,07 грн, яка підлягала виплаті ОСОБА_2 , на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.12.2021 у справі №280/9927/21, і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції відповідно до приписів ст. 77 КАС України відхиляє доводи відповідача, на підтвердження доводів скарги, що позивач набуде право на отримання нарахованої ОСОБА_2 суми пенсії лише у тому разі, коли на нього буде покладено виконання відповідних зобов`язань в порядку передбаченим чинним законодавством, оскільки такі доводи не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи зазначене, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та ухвалив рішення з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування судового рішення відсутні.
Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.
Керуючись ст.ст. 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2025 року в адміністративній справі №280/6758/25 - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст. 328, 329 КАС України. 

Головуючий - суддя Н.І. Малиш 

суддя Н.П. Баранник 

суддя А.А. Щербак