Справа № 375/1569/25Головуючий в суді І інстанції - Смик М.М.
Провадження № 33/824/880/2026 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
13 квітня 2026 року м. Київ 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,
секретар: Ганжа В.В.,
за участю: 
особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 ,
захисника - адвоката Речицького М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 02 грудня 2025 року, якою:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає по АДРЕСА_1 ,-
визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :

Як встановлено судом першої інстанції, 13 червня 2025 року о 22 год 45 хв на вул. Шкільній, 58 в с. Синява Білоцерківського району Київської області водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом, а саме автомобілем «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, що зафіксовано технічними засобами відеозапису - нагрудною камерою співробітників Національної поліції, які оформили у зв`язку з цим протокол про адміністративне правопорушення. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 2.5 Правила дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 130 КУпАП.
Постановою Рокитнянського районного суду Київської області від 02 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано її адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн у дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі. 
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною та необгрунтованою.
Апелянт вказує, що підстав для зупинки транспортного засобу поліцейським не надано, тому сама зупинка транспортного засобу та наступні дії інспектора поліції не відповідають вимогам ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».
Разом з цим, в матеріалах справи не міститься доказів того, що ОСОБА_1 порушила будь-яку з вимог Правил дорожнього руху, що стали підставою для зупинки автомобіля. В силу доктрини «плодів отруєного дерева» оскільки зупинка була незаконною, всі докази також є незаконними, недопустимими.
З наявного відеозапису слідує, що о 23.04 13.06.2025 працівники поліції назвали ознаки і запропонували пройти огляд на місці зупинки, ОСОБА_1 проігнорувала або, швидше не почула пропозицію пройти огляд на місці зупинки. О 23.11 годині знову запропонували пройти огляд, ОСОБА_1 не чула, ймовірно. О 23.13 год. працівник поліції запропонувала пройти огляд на місці зупинки або у медичному закладі.
Також апелянт звертає увагу суду, що в матеріалах справи вже міститься постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕПР1 №361084 від 14.06.2025. Згідно даної постанови на ОСОБА_1 вже накладено адміністративне стягнення саме за керування нею 13.06.2025 о 22.45 годині в стані алкогольного сп`яніння за тих же обставин, що вказані у розглядуваному протоколі про адміністративне правопорушення.
Таким чином, оскільки самі ж матеріали містять нескасовану постанову про накладення адміністративного стягнення за інкриміноване адміністративне правопорушення, апелянт вважає, що суд має закрити справу за п. 8 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Окрім цього, ОСОБА_1 зазначає, що 13.06.2025 вона не перебувала за кермом, фактично за кермом перебував її чоловік - ОСОБА_2 , саме він заїхав автомобілем у двір по АДРЕСА_2 , де й відбувалися подальші дії працівників поліції. На відео видно, як ОСОБА_1 наголошувала на тому, що вона тільки пасажирка, та не керувала даним автомобілем, однак її ніхто не слухав, тому вона і відмовлялася виконувати вказівки працівників поліції. Але від самого початку працівник поліції мав насамперед сформовану думку винуватості, не зважаючи на її заперечення, поліцейський, не приймаючи будь яких інших версій, незаконно склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не беручи до уваги навіть пояснення свідків, які були присутні поряд та підтверджували, що керував автомобілем саме її чоловік.
Таким чином, апелянт вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та як наслідок, в даному випадку, в діях останньої відсутній склад адміністративного правопорушення.
Заслухавши доповідь судді,
пояснення ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Речицького М.Л., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити,
перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З матеріалів справи щодо ОСОБА_1 слідує, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані.
Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно ж з пунктами 1, 12 розділу ІІ Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Отже, відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вбачається, що суддя місцевого суду при її розгляді дослідив письмові докази у справі, та, за відсутності жодних клопотань щодо дослідження додаткових доказів, постановив рішення на підставі наявних у провадженні доказів.
На противагу доводам апеляційного прохання, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується перш за все письмовими доказами, які правильно були враховані судом на обґрунтування свої висновків, а саме даними, які містяться: 
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 361084 від 13 червня 2025 року, складений відносно ОСОБА_1 за порушення частини 1 статті 130 КУпАП, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. При цьому протокол був підписаний особою, яка його склала. Зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_1 не зазначила
- в копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4971114 від 14 червня 2025 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн;
- в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху відносно ОСОБА_1 від 13 червня 2025 року;
- в розписці від 13 червня 2025 року, відповідно до якої водія ОСОБА_1 відсторонено від керування транспортним засобом, а саме автомобілем «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 ;
- у рапорті командира взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі Управління патрульної поліції у Київській області від 14 червня 2025 року;
- у відеозаписі з нагрудної камери поліцейських (вміщені на лазерний компакт-диск), де зафільмовано подію, у зв`язку з якою щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 у зв`язку з технічними несправностями транспорного засоба - не було підсвітки номерного знаку та не працював поворотник. Під час спілкування з водієм у останньої були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння а передбаченому законом порядку, водій ОСОБА_1 відмовилась.
Таким чином, суддя місцевого суду, проаналізувавши усі докази по справі, правильно встановив фактичні обставини правопорушення, визнавши доведеним невиконання водієм п. 2.5 ПДР України, отже дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Доводи апелянта про те, щовона не керувала транспортним засобом є необгрунтованими та спростовуються відеозаписом з боді камери поліцейських, з якого вбачається, що після зупинення працівниками поліції автомобіля, з місця водія вийшла ОСОБА_1 . Крім того, вона не заперечувала факт керування та те, що автомобіль має технічні несправності (а.с.9).
Також, із матеріалів провадження вбачається, що водія ОСОБА_1 постановою серії ЕНА № 4971114 від 14.06.2025 притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП (а.с.7).
Доводи апелянта про незаконність, необґрунтованість постанови судді, неналежність та недопустимість доказів у справі апеляційний суд вважає безпідставними й до уваги не бере.
Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження в справі, в апеляційній скарзі не наведено.
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог ст. 33, ч. 1 ст. 130 КУпАП та в межах строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
Отже, при розгляді даної справи суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, встановлених судом.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення у межах апеляційної скарги не встановлено таких порушень, що унеможливили б прийняття законного та обґрунтованого рішення. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
Враховуючи зазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Також, апеляційний суд зауважує, що незнання ОСОБА_1 своїх обов`язків як водія пройти на вимогу працівника поліції огляд на стан сп`яніння (тобто порушення вимог п.2.5 ПДР України) і наслідків такої відмови, не дає підстав вважати, що рішення суду першої інстанції є незаконним, оскільки, відповідно до п.1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 02 грудня 2025 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Рудніченко