Справа № 420/40959/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385, місце знаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

До суду 09 грудня 2025 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385, місце знаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83), в якій позивач просить: 
Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального об`єднаного управління ПФУ в м. Одесі №155250007772 від 30.10.2025 року про перерахунок мені, ОСОБА_1 , пенсії в частині призначення пенсії, вид пенсії - довічне утримання судді, загальний процент розрахунку пенсії від середнього заробітку 50%.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 58% суд дівської винагороди починаючи з 03.10.2025 року - довічно.
Ухвалою від 16 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін у порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.
Позов обґрунтовано тим, що рішенням Вищої ради правосудця від 02.10.2025 року № 2039/0/15-25 позивача звільнено з посади судді Роздільнянського районного суду Одеської області у відставку.
Позивач зазначає, що частиною першою статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України, члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
Згідно з актів про призначення, обрання на посаду судді безстроково, трудової книжки вбачається, що стаж позивача на посаді судді із 25 липня 2006 року до дня ухвалення рішення про відставку (02 жовтня 2025 року) становить 19 років 2 місяці 7 днів.
Абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим законом зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Частиною другою статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, яка діє з 05 серпня 2018 року) встановлено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Позивач зазначає, що на день її призначення на посаду судці визначення стажу, який давав право на призначення на посаду судді, регулювався Законом України від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ «Про статус суддів».
Згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_2 після здобуття повної вищої освіти, ОСОБА_1 , із 01 серпня 1983 року до 12 березня 1997 року - працювала адвокатом, членом Кіровоградської обласної колегії адвокатів, із 14 березня 1997 року до 24 липня 2006 року - адвокатом, членом адвокатського об`єднання «Одеська обласна колегія адвокатів». Зазначені періоди трудової діяльності входять до стажу роботи в галузі права.
Указом Президента України від 10 липня 1995 року№584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» установлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як десять років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
Відповідно до диплома серії НОМЕР_3 від 24 червня 1983 року, архівної довідки від 12 січня 2006 року №1/24, виданої Одеським національним університетом імені І.І. Мечникова, позивач має право на зарахування до стажу судді, що дає право на відставку, половини строку навчання за денною формою з 01 вересня 1978 року по 24 червня 1983 року, що становить 2 роки 4 місяці 27 днів.
Отже станом на 02 жовтня 2025 року, позивач вважає, що вона має право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання та її суддівський стаж становить 24 роки 7 місяців 4 дні.
21 жовтня 2025 року позивач звернулась до органу ПФУ із заявою про перерахунок пенсії (перехід на щомісячне довічне грошове утримання) та надала всі необхідні документи для прийняття відповідного рішення.
Рішенням №155250007772 від 30.10.2025 року Центрального об`єднаного управління ПФУ в м. Одесі - про перерахунок пенсії, позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання на підставі ЗУ «Про судоустрій і статус судців» у розмірі 50% суддівської винагороди, яка згідно довідки складає 94590,00 грн, з 03.10.2025 року по 26.11.2025 року у розмірі 47295,00 грн, з 27.11.2025 року - довічно у розмірі 47295,00 грн.
Позивач вважає, що вказане рішення Центрального об`єднаного управління ПФУ в м.Одесі №155250007772 від 30.10.2025 року про перерахунок ОСОБА_1 пенсії в частині призначення пенсії, вид пенсії - довічне утримання суд ці, загальний процент розрахунку пенсії від середнього заробітку 50%, є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки є правові підстави для зарахування до спеціального стажу, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судці, періодів роботи в галузі права та навчання.
До суду 31 грудня 2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечував проти задоволення позову, просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні як отримувач довічного грошового утримання судді у відставці.
Страховий стаж позивача становить 46 років 06 місяців 11 днів, в тому числі стаж на посаді судді — 19 років 01 місяць 12 днів. Загальний відсоток розрахунку пенсії від заробітку — 50 та розмір становить 47295,00 грн (94590,00 грн х 50 %).
Листом від 25.12.2025 №41315-39602/1-02/8-1500/25 Головним управлінням правомірно роз`яснено позивачу про відсутність підстав для зарахування періоду навчання та періодів роботи на інших посадах до спеціального стажу, а тому, виплата щомісячного грошового утримання судді у відставці проводиться у розмірі, передбаченому Законом №1402 на момент відповідного розрахунку.
Представник відповідача звертає увагу, що з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» від 16.10.2019 №193-ІХ та з дня ухвалення Рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 №2-р/2020 визначено, зокрема, єдиний порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, який врегульований у ст. 142 Закону України від 02.06.2016 №1402- VIII.
Відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону № 1402 щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
На думку представника відповідача, до спірних правовідносин застосуванню підлягають норми одного Закону, а не вибірково з різних законів. Різні підходи до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням ч. 1 ст. 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України та ставить у нерівне становище інших, які за аналогічних умов мають відповідне право на перерахунок.
З набранням чинності Законом №1402, який визначив, що грошове утримання суддям виплачується з розрахунку 50% від суддівської винагороди, у Головного управління відсутні правові підстави для його обчислення Позивачу на будь-яких інших умовах.
До суду 07 січня 2026 року від Головного управління ПФУ в Одеській області надійшли належним чином засвідчені копії пенсійної справи позивача.
Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено паспортом громадянина України серія НОМЕР_4 .
Суд встановив, що позивач працювала на посаді судді Роздільнянського районного суду Одеської області.
Рішенням Вищої ради правосудця від 02.10.2025 року № 2039/0/15-25 позивача звільнено з посади судді Роздільнянського районного суду Одеської області у відставку у зв`язку з поданням заяви про відставку.
У рішенні Вищої ради правосудця від 02.10.2025 року № 2039/0/15-25 зазначено, що станом на 2 жовтня 2025 року загальний стаж роботи ОСОБА_1 , що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, становить 24 роки 7 місяців 4 дні.
Відповідно до наданого Роздільнянським районним судом Одеської області розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання у відставці становить 47 років 00 місяців 2 дні, із них: навчання за денною формою в Одеському державному університеті імені І.І. Мечникова – 01.09.1978 – 01.07.1983 – 4 роки 10 місяців 1 день; член Кіровоградської обласної колегії адвокатів – 01.08.1983 – 12.03.1997 – 13 років 7 місяців 12 дні; член адвокатського об`єднання «Одеська обласна колегія адвокатів» - 14.03.1997 – 18.08.2006 – 9 років 5 місяців 5 дні; суддя Роздільнянського районного суду Одеської області – 19.08.2006 – 02.10.2025 – 19 років 1 місяць 14 дні.
Суд встановив, що позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Одеській області із заявою за призначенням/перерахунком пенсії, в якій просив здійснити перехід на пенсію за іншим Законом (щомісячне довічне грошове утримання).
Рішенням Головного управління ПФУ в Одеській області №155250007772 від 30.10.2025 року Центрального об`єднаного управління ПФУ в м. Одесі - про перерахунок пенсії, позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання на підставі ЗУ «Про судоустрій і статус судців» у розмірі 50% суддівської винагороди, з урахуванням страхового стажу (повного) 46 років 6 місяців 11 днів, у тому числі: судді – 19 років 1 місяць 12 дні, яка згідно з довідки складає 94590,00 грн, з 03.10.2025 року по 26.11.2025 року у розмірі 47295,00 грн, з 27.11.2025 року - довічно у розмірі 47295,00 грн.
Не погодившись із ухваленим рішенням в частині визначення стажу судді та відсоткового розміру довічного грошового утримання, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню, з огляду на таке. 
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.
Також у статті 126 Конституції України зазначено, що підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням (пункт 4 частини п`ятої).
Спірні у цій справі правовідносини регулюються, зокрема Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.
Відповідно до ч.1 ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі, у тому числі, – Закон № 1402-VIII) судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.
Згідно з ч.2 ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до ч.3 ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Відповідно до ч.1 ст.137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Так, суд встановив, що Рішенням Вищої ради правосудця від 02.10.2025 року № 2039/0/15-25 позивача звільнено з посади судді Роздільнянського районного суду Одеської області у відставку у зв`язку з поданням заяви про відставку.
У рішенні Вищої ради правосудця від 02.10.2025 року № 2039/0/15-25 зазначено, що станом на 2 жовтня 2025 року загальний стаж роботи ОСОБА_1 , що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, становить 24 роки 7 місяців 4 дні.
Абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим законом зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
На день призначення ОСОБА_1 на посаду судді визначення стажу, який давав право на призначення пенсії судді, регулювався Законом України від 15.12.1992 № 2862-ХІІ «Про статус суддів».
Відповідно до частини першої статті 7 цього Закону на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.
Згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_2 після здобуття повної вищої освіти, ОСОБА_1 , із 01 серпня 1983 року до 12 березня 1997 року - працювала адвокатом, членом Кіровоградської обласної колегії адвокатів, із 14 березня 1997 року до 24 липня 2006 року - адвокатом, членом адвокатського об`єднання «Одеська обласна колегія адвокатів». 
Наведене свідчить про наявність у ОСОБА_1 права на зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, трьох років роботи в галузі права відповідно до частини 2 статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Указом Президента України від 10 липня 1995 року№584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» установлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як десять років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
Відповідно до диплома серії НОМЕР_3 від 24 червня 1983 року, архівної довідки від 12 січня 2006 року №1/24, виданої Одеським національним університетом імені І.І. Мечникова, має право на зарахування до стажу судді, що дає право на відставку, половини строку навчання за денною формою з 01 вересня 1978 року по 24 червня 1983 року, що становить 2 роки 4 місяці 27 днів.
Отже станом на 02 жовтня 2025 року, загальний стаж роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, становить 24 роки 7 місяців 4 дні.
Тобто відповідач не врахував положення абзацу 4 пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яким встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання), та те, що відповідно до ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-УІІІ до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
На день обрання позивача на посаду судді питання визначення стажу роботи на посаді судді регулювалося частиною 4 ст. 43 Закону України від 15.12.1992 № 2862-ХІІ «Про статус суддів» та Указом Президента України від 10.07.1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів».
Згідно з абзацом 2 ст. 1 Указу Президента України від 10.07.1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
Таким чином до стажу роботи позивача на посаді судді зараховуються половина строку навчання за денною формою в Одеському державному університеті імені І.І. Мечникова (з 1 вересня 1978 року до 01 липня 1983 рік), а саме - 2 роки 5 місяців, що також підтверджено Рішенням Вищої ради правосудця від 02.10.2025 року № 2039/0/15-25.
Частиною 2 ст. 137 Закону № 1402-УІІІ встановлено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право на призначення на посаду судді.
Відповідно до ч. 1 ст.7 Закону № 2862-ХІІ в редакції чинної на дату призначення позивача на посаду судді, на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший 25 років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою. 
З огляду на викладене, позивач має право на зарахування до стажу на посаді судді, що дає право на відставку, трьох років роботи в галузі права, що також підтверджено Рішенням Вищої ради правосудця від 02.10.2025 року № 2039/0/15-25.
З наведених підстав суд доходить висновку, що відповідач безпідставно не зарахував до стажу позивача на посаді судді періоди: 
-половина строку навчання за денною формою в Одеському державному університеті імені І.І. Мечникова (з 1 вересня 1978 року до 01 липня 1983 рік), а саме - 2 роки 5 місяців
-три роки роботи в галузі права, а саме три роки з періоду роботи членом адвокатського об`єднання «Одеська обласна колегія адвокатів» - 14.03.1997 – 18.08.2006, що передувало періоду роботи позивача на посаді судді.
З урахуванням того, що положеннями абзацу 4 пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», передбачено, що при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді, суд доходить висновку, що відповідачем безпідставно зменшено позивачу розмір стажу на посаді судді.
Також суд звертає увагу, що Верховним Судом вже висловлювалася позиція щодо обрахунку стажу судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, зокрема, у постановах від 9 листопада 2018 року справі №243/4794/17, від 11 грудня 2018 року у справі №522/5168/17, від 30 січня 2020 року у справі №592/3694/17, в яких Суд зазначив, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом №2453-VI/призначення позивача на посаду, було передбачено право судді на зарахування до стажу, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби, а також часу роботи на посадах прокурорів і слідчих. Стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.
Враховуючи вищевикладені встановлені судом обставини та норми права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позовні вимоги належать задоволенню шляхом визнати протиправним та скасувати рішення Центрального об`єднаного управління ПФУ в м. Одесі №155250007772 від 30.10.2025 року про перерахунок ОСОБА_1 , пенсії в частині не зарахування до стажу судді половини строку навчання за денною формою в Одеському державному університеті імені І.І. Мечникова (з 1 вересня 1978 року до 01 липня 1983 рік), а саме: 2 роки 5 місяців та три роки роботи в галузі права, а саме: три роки з періоду роботи членом адвокатського об`єднання «Одеська обласна колегія адвокатів» - 14.03.1997 – 18.08.2006 та зобов`язання відповідача зарахувати до стажу судді вказані періоди роботи позивача.
Щодо позовних вимог – зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 58% суддівської винагороди починаючи з 03.10.2025 року – довічно, суд зазначає таке.
Відповідно до ч.3 ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Враховуючи, що на дату ухвалення Рішення Вищою ради правосуддя (02 жовтня 2025) стаж роботи позивача як судді, який дає йому право на відставку, становить повних 24 роки: 20 років 50 % та 8 % (4*2 %) - за кожен рік на посаді судді понад 20 років, суд доходить висновку, що позивач має право на призначення щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 58 відсотків суддівської винагороди. 
Стосовно призначення щомісячного довічного грошового утримання позивачу з 03.10.2025 року, суд зазначає таке. 
Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року № 3-1 затверджено Порядок подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Порядок), відповідно до п. 3 якого щомісячне довічне грошове утримання призначається з дня, наступного за днем звільнення судді з посади у відставку або звільнення / припинення повноважень судді Конституційного Суду України (далі - звільнення судді з посади), якщо звернення за призначенням щомісячного довічного грошового утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня звільнення судді з посади.
Тому позивач має право на призначення щомісячного довічного утримання судді у відставці з 03.10.2025 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що відповідач, заперечуючи проти позову не довів, з посиланням на відповідні докази правомірності своїх дій, а тому позовні вимоги належать задоволенню.
У зв`язку із задоволенням позову, сплачений позивачем судовий збір належить стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -
В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385, місце знаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385, місце знаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) №155250007772 від 30.10.2025 року про перерахунок ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) пенсії в частині не зарахування до її стажу судді половини строку навчання за денною формою в Одеському державному університеті імені І.І. Мечникова (з 1 вересня 1978 року до 01 липня 1983 рік), а саме: 2 роки 5 місяців та три роки роботи в галузі права, а саме :три роки з періоду роботи членом адвокатського об`єднання «Одеська обласна колегія адвокатів» - 14.03.1997 – 18.08.2006.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385, місце знаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) зарахувати до стажу судді ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) періоди роботи ОСОБА_1 : половини строку навчання за денною формою в Одеському державному університеті імені І.І. Мечникова (з 1 вересня 1978 року до 01 липня 1983 рік), а саме: 2 роки 5 місяців та три роки роботи в галузі права, а саме: три роки з періоду роботи членом адвокатського об`єднання «Одеська обласна колегія адвокатів» - 14.03.1997 – 18.08.2006.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області код ЄДРПОУ 20987385, місце знаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 58% суддівської винагороди, починаючи з 03.10.2025 року, з урахуванням здійснених виплат.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (код ЄДРПОУ 13322403, місце знаходження: 21005, м. Вінниця, вул. Зодчих, 22) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).
Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України. 
Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.
Суддя Л.Р. Юхтенко