Справа № 227/257/23
(1-кп/199/266/26) 

В И Р О К
іменем України
16 березня 2026 року     м. Дніпро
Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра у складі:
Головуючий – суддя ОСОБА_1 
За участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
захисника ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 42022052100001169, за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Хмільник, Вінницької обл., громадянина України, з вищою освітою, одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період військової частини НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, 
В С Т А Н О В И В:
24 лютого 2022 року військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації (далі - РФ) шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.
Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Зважаючи на вказані обставини Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
У зв`язку з продовженням збройної агресії РФ та веденням бойових дій на території України Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.
У зв`язку з військовою агресією РФ проти України з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань 24.02.2022 Президент України видав Указ № 65/2022, який затверджено Законом України від 3 березня 2022 року № 2105-ІХ Про затвердження Указу Президента України "Про загальну мобілізацію", про оголошення на території України загальної мобілізації, яка проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.
Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 342/2022 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 22 травня 2022 року № 2264-ІХ, строк проведення загальної мобілізації продовжено з 25 травня 2022 року на 90 діб.
Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 574/2022 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 15 серпня 2022 року № 2501-IX, строк проведення загальної мобілізації продовжено з 23 серпня 2022 року на 90 діб.
26 лютого 2022 року ОСОБА_4 призвано на військову службу до Збройних Сил України за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 . Таким чином, солдат ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця Збройних Сил України.
В подальшому під час проходження військової служби наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14 квітня 2022 року № 46 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .
Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 згідно з вимогами ст.ст. 9, 11, 16, 28, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут), ст.ст. З, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованими та виявляти повагу до командирів (начальників), беззастережно, неухильно точно та у встановлений строк виконувати їх накази, знати та виконувати свої обов`язки, додержуватись вимог військових статутів, поводитися з гідністю та честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Відповідно до вимог ст.ст. 28, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення та віддавати накази, забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України. Командир (начальник) має право віддавати підлеглому накази, а підлеглий зобов`язаний їх виконати сумлінно, точно та у встановлений строк.
Статтями 29, 31 Статуту також передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.
З огляду на положення статті 32 Статуту також передбачено, що лейтенанти за своїми військовим званням є начальниками для військовослужбовців молодшого сержантського і старшинського складу однієї з ними військової частини та військовослужбовців рядового складу.
Згідно зі ст. 103 Статуту начальник штабу батальйону в мирний і воєнний час відповідає за організацію і підтримання управління підрозділами батальйону, за бойову та мобілізаційну готовність, успішне виконання батальйоном бойових завдань, за планування та облік бойової підготовки, за підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу безпосередньо підпорядкованих йому підрозділів, за стан обліку особового складу, озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, матеріальних засобів батальйону. Начальник штабу батальйону підпорядковується командирові батальйону, є його першим заступником і прямим начальником усього особового складу батальйону. Під час виконання рішень командира батальйону начальник штабу має право віддавати накази підпорядкованим командирові батальйону особам від його імені.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_7 № 153 від 12 липня 2022 року визначено, що за відсутності начальника штабу - першого заступника командира батальйону військової частини НОМЕР_1 тимчасове виконання його обов`язків покладається на лейтенанта ОСОБА_8 - заступника начальника штабу по мобілізаційній роботі. Таким чином, у разі виконання обов`язків начальника штабу військової частини НОМЕР_1 за його відсутності ОСОБА_8 був прямим начальником усього особового складу військової частини НОМЕР_1 .
14.07.2022 приблизно о 09.15 годин, тобто під час дії в Україні воєнного стану, в ході шикування особового складу військової частини НОМЕР_1 у місці тимчасової дислокації зазначеної військової частини у АДРЕСА_3 заступник начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_1 лейтенант ОСОБА_8 , тимчасово виконуючи обов`язки начальника штабу військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з його відсутністю, усно довів до особового складу військової частини НОМЕР_1 для виконання бойове розпорядження (наказ) командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_7 №54ДСК від 13 липня 2022 року обладнати позиції та зайняти оборону в районі с. Федорівка Краматорського району Донецької області до 20.00 год. 14 липня 2022 року. Дане бойове розпорядження, в тому числі, доведено і до ОСОБА_4 , який знаходився в строю під час шикування. При цьому, видане бойове розпорядження (наказ) було чітким та зрозумілим, не суперечило чинному законодавству, доведене до ОСОБА_4 прямим начальником за своїм службовим становищем та начальником за військовим званням, не було пов`язане з порушенням його конституційних прав та свобод. Окрім того, виданий наказ не був явно злочинного змісту, у зв`язку із чим підлягав беззастережному та неухильному виконанню ОСОБА_4 .
Однак, солдат ОСОБА_4 у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 28, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. З, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 14 липня 2022 року, приблизно о 09.18 год., тобто в умовах воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій, посягаючи на встановлений порядок підлеглості, порушуючи військову дисципліну, після оголошення заступником начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_8 бойового розпорядження (наказу) командира № НОМЕР_3 ДСК від 13 липня 2022 року, відкрито заявив, що не буде виконувати даний наказ, чим вчинив непокору.
ОСОБА_4 в судовому засіданні частково підтвердив вчинення інкримінованих йому діянь, але категорично заперечив наявність в них складу злочину. Показав, що на військову службу пішов добровільно у 2022 році. В кінці червня 2022 року був поранений та евакуйований, проходив лікування в м. Києві. Після виписки 11 липня 2022 року повернувся до місця дислокації ВЧ, прибув 12 липня 2022 року, написав рапорт про повернення та зарахування на котлове забезпечення, клопотання про направлення на ВЛК після поранення, оскільки в лікарні його не дали. У виписці було зазначено, що необхідно спостереження у лікаря та медикаментозне лікування. 14 липня 2022 року всіх в розташуванні зібрав Калашник та зачитав бойове розпорядження, але оскільки воно було від 11 липня 2022 року, він розумів так, що його воно не стосувалося, тому що його на той момент ще не було в розташуванні. Після оголошення не питали, хто згоден, тільки одразу, хто відмовляється. Він сам не висловлював незгоду, взагалі нічого не казав. В подальшому він знаходився в розташуванні та виконував завдання, які ставили безпосередні керівники, про той факт, що відносно нього проводиться службове розслідування, йому ніхто не повідомляв. Далі його забрали на гауптвахту, після чого він вніс заставу, щоб повернутися на військову службу і відносно нього було кримінальне провадження. При цьому він продовжував проходити військову службу, у січні 2023 року отримав кульове поранення плеча, перебував на лікуванні, тоді й отримав підозру. Вже після цього отримав первинне офіцерське звання молодшого лейтенанта, наразі проходить службу на посаді начальника служби військової техніки. Ніяких доган, покарань чи порушень немає, є нагороди. Йому відомо, що наказ, якщо він не є явно злочинним, має одразу виконуватися. На його думку, доведений йому наказ був незаконним, оскільки він після проходження лікування не пройшов ВЛК. ВЛК пройшов десь через місяць, висновок – придатний. Керувався кількома факторами, датою та фактом не проходження ВЛК. Дозвіл на невиконання наказу не отримував, таких розмов не було. Лікування проходив близько двох тижнів, було сліпе уламкове поранення попереку та контузія. Після виписки мав потребу у подальшому медикаментозному лікуванні, спостереженні лікаря в умовах ВЧ, була позначка, що ВЛК не пройшов. Всі уламки з попереку не дістали, на момент доведення наказу відчував фізичні обмеження. Фізично наказ виконати не міг. Пересуватися самостійно міг, рапорт про неможливість виконати наказ не подавав, чекав вирішення питання про направлення на ВЛК. Ситуація на позиціях йому була невідома. Яка це лінія оборони йому точно відомо не було, така інформація не вплинула б на його рішення. Перешкоди переміщення до н.п. Федорівка йому відомі не були. Чи виконали наказ інші військовослужбовці йому не відомо. Уточнював і зміст наказу, чому він в списках, і дату наказу. Чи проводили бесіду та відбирали пояснення не пам`ятає. Розуміє, що навіть усний та недостатньо детальний наказ залишається наказом командира. Причиною невиконання були: не проходження ВЛК, дата наказу, на яку він ще не перебував у штаті. Якби це був усний наказ Калашника станом на 14 липня 2022 року, все одно б задав питання про проходження ВЛК. Не сприймав наказ стосовно себе, оскільки на момент видання наказу не перебував в розташуванні та не був у штаті. ВЛК пройшов в кінці липня за направленням лікаря. Після наступного поранення проходив ВЛК, після виписки прибув до військової частини, написав рапорт про прибуття та через кілька днів отримав направлення на ВЛК. Події на дослідженому судом відезаписі відповідають дійсності. Коли ОСОБА_9 попросив зробити крок вперед тих, хто відмовляється виконувати наказ, спочатку засумнівався, потім зробив крок вперед, після чого став назад у стрій. Наказ не виконував. Перераховували прізвища, його прізвище називали. Чи спілкувалися з ним потім, щоб переконати виконати наказ, точно не пам`ятає через контузію. Здається, спілкувалися і він вказував, що має контузію. До цього шикування йому наказ не доводився, почув вперше. До проходження ВЛК до виконання завдань не залучався, чекав, лікувався. На час доведення бойового розпорядження та після проходження ВЛК почувався так само. Після другого ВЛК був визнаний обмежено придатним. На момент проходження ВЛК в кінці липня 2022 року трохи зменшилися головні болі та покращився загальний стан. Стан придатності до військової служби визначає лише ВЛК. Без визначення стану придатності військовослужбовець не може виконувати обов`язки військової служби. На час оголошення наказу фельдшер не оглядав. Звертався з висновком, скаржився на головний біль та біль у попереку, той сказав пропити таблетки, приписані у висновку, але сказав, що ліків немає. Ніякого заключення не давав, просто подивився медичні документи. Станом на 13 липня 2022 року ОСОБА_10 знав, ОСОБА_9 не знав, за повідомленими посадами обидва були його начальниками.
Попри заперечення своєї вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні, винуватість  ОСОБА_4 повністю доведена сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.
Свідок ОСОБА_11 показав суду, що проходив службу разом з обвинуваченим. Був даний наказ переміститися та зайняти позицію. Він сам повернувся з відпустки та одразу на другий день виїхали на позицію, і вже там на наступний день ротний ОСОБА_12 повідомив, що 22 людини відмовилися виконувати наказ та вийти на позицію, серед них був ОСОБА_4 . Сам він під час відмови присутнім не був, все знає зі слів ротного. Наказ давав комбат ОСОБА_10 . Копали другу лінію оборони – бліндажі. Йому наказ віддавали на шикуванні, тоді ОСОБА_13 не було. Йому наказ був зрозумілим, інших наказів їм не було. Відправляли не весь підрозділ одразу, частинами. Не всі військові, які були з ним на шикуванні, погодилися виконувати наказ, з ними потім розбиралися окремо. Не знає, де був ОСОБА_13 на момент, коли йому віддавали наказ. Знає, що ОСОБА_13 був поранений під ОСОБА_14 . ОСОБА_13 казав йому, що на той момент був обмежено придатний, оскільки не пройшов ВЛК. Знає, що обвинувачений повернувся на службу під новий рік 2022 року і з того часу останній виконував бойові завдання та мав поранення. 
В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показав, що 14 липня 2022 року було зачитано бойове розпорядження щодо висування до н.п. Федорівка для облаштування лінії. ОСОБА_4 відмовився виконувати дане розпорядження. Останньому було роз`яснено суть та цілі завдання, забезпечено всім необхідним, але останній відмовився виконувати бойове розпорядження без зрозумілих для нього причин чи серйозних обставин на той момент. Наказ був командира військової частини майора ОСОБА_7 , доводив його ОСОБА_8 в м. Добропілля. Особисто був присутнім він, представник ВСП та ОСОБА_16 . Інших розпоряджень не було, воно було зрозуміле, свідка не стосувалося, оскільки останній був відповідальний за особовий склад на місці. ОСОБА_16 фіксував доведення бойового розпорядження на відео. Факт відмови пам`ятає, а чому саме відмовився обвинувачений - не пам`ятає. З обвинуваченим перетинався по службі, вважає останнього нормальним, адекватним чоловіком. В період часу з 29 червня по 11 липня 2022 року обвинувачений був на лікуванні, але через що саме, не пам`ятає. Коли обвинувачений прибув з лікування, сказати не може. Чув, що причиною відмови була недовіра до командування, але від ОСОБА_13 цього не чув. ОСОБА_13 сказав, що не буде виконувати наказ, це зафіксовано на відео. ОСОБА_13 висловив непокору. Бесіди проводилися працівником ВСП, Калашником, інші особи приїжджали. Командир не може визначити придатність військовослужбовця за станом здоров`я, це може зробити лише ВЛК. 
Допитаний у якості свідка ОСОБА_17 показав суду, що з обвинуваченим служив в одному підрозділі. В Добропільській загальноосвітній школі 14 липня 2022 року близько 09:15 год. наказ віддавав т.в.о. заступника начальника штабу ОСОБА_9 . Віддав наказ вибути в село, назву не пам`ятає. Обвинувачений ОСОБА_4 відмовився виконати бойове розпорядження. Наказ стосувався всіх військовослужбовців, група людей відмовилася виконувати наказ. Дослівно відмову не пам`ятає, йому обґрунтовані причини не відомі. Він був особисто присутнім на шикуванні. 11 липня 2022 року в приміщенні Добропільської школи він отримав наказ командира військової частини ОСОБА_10 від 11 липня 2022 року про вибуття до н.п. Федорівка для обладнання позицій. Розпорядження він виконав, коли саме мав вибути точно не пам`ятає. ОСОБА_13 був серед групи осіб, які відмовилися виконувати БР. Хто з офіцерів був присутній не пам`ятає. Не пам`ятає, чи фіксувалося на відео. На виконання бойового розпорядження вибув, мабуть, протягом того ж дня. Бойове розпорядження доводилося до всіх, хто був вишикуваний. Його група – медики, одразу спакувалися та висунулися, інших не контролював. Придатність військовослужбовця до служби визначає ВЛК. Після отримання поранень, каліцтв та контузій, після лікування, військовослужбовці мають проходити ВЛК, призначає начальник медичної служби. Після закінчення лікування, реабілітації чи оздоровлення шпиталь повинен направити на ВЛК, в підрозділ повертається вже з висновком. Після лікування в цивільній лікарні заклад повинен надати рекомендації для проходження ВЛК. Терміни направлення на ВЛК не пам`ятає.
Свідок ОСОБА_18 показав суду, що був присутнім, коли влітку 2022 року обвинувачений ОСОБА_19 та ще близько 15-16 військовослужбовців відмовилися виконувати бойове розпорядження. Були присутні командири, намагалися вмовити їх виконати завдання, тим паче, що завдання не на «нулі». Були присутні співробітники ДБР, СБУ. Наказ був облаштовувати лінію оборони, н.п. не пам`ятає. Прізвища не пам`ятає, але були командир роти, начальник штабу та командир батальйону. Це було приміщення школи, шикування на першому поверсі. Співробітники СБУ фіксували на відео, було десь до 20 осіб, всі відмовилися. Всі казали, що їх хочуть запхнути туди, звідки вони не вийдуть, були на зв`язку з адвокатом, який казав, що нічого їм не буде, щоб нікого не слухати. Він спілкувався з кожним із відмовників, пояснював, що це не перша лінія оборони, пропонував самому поїхати з ними, але нічого не допомогло. Всі казали, що це нормальні бойові хлопці, ніхто не міг пояснити, чому вони так вчиняють, вони всі казали одне й те саме, що їх вб`ють, їх намагаються списати. ОСОБА_4 не вказував, що мав поранення, був на лікуванні та лише напередодні повернувся до частини. Під час оголошення бойового наказу відмовилися всі, це зафіксовано на відео. Чи був хтось з цих військовослужбовців після цього направлений на ВЛК, не знає.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_20 показав, що станом на 14 липня 2022 року ОСОБА_4 був його підлеглим. За фактом невиконання обвинуваченим 14 липня 2022 року наказу пам`ятає небагато. На початок - середину липня 2022 року батальйон знаходився в місці тимчасової дислокації м. Добропілля, надійшов наказ про висунення до н.п. Федорівка та Маркове для облаштування фортифікаційних споруд. Особисто розпорядження він не бачив та не читав. В приміщенні школи заступник командира бригади полковник ОСОБА_21 в спортивні залі вишикував особовий склад, доводив розпорядження, в подальшому було визначення порядок висунення підрозділів. Частина військовослужбовців відмовилася виконувати бойове розпорядження. З цього приводу проводилися заходи, приїздив заступник командира бригади по роботі з персоналом. Хто та скільки разів доводив це розпорядження, не пам`ятає. Вишикували цих військовослужбовців в холі. Причинами відмови повідомляли недовіру до командування, окрім цього в деяких військовослужбовців на руках були відношення до інших військових частин і вони вимагали вжиття заходів для їх переведення. Не може стверджувати, що була категорична відмова, вони висловлювали недовіру командиру батальйону та деякі вимагали проведення заходів по їх переведенню до інших частин. Частина військовослужбовців відмовилася виконувати розпорядження вже перед тим, як мали висуватися, тоді їх вишикували в холі чи коридорі, приїжджав командир, їх наче пробували вмовити, він точно не знає, бо готувався висуватися. Вишикували, довели наказ, відділили тих, хто відмовився, після цього він займався іншими справами. Тимчасово виконував обов`язки командира 2-ї роти десь з кінця червня 2022 року, але з наказом ознайомлений не був. Йому не було відомо про отримання ОСОБА_4 поранення. Не може категорично стверджувати, що ОСОБА_4 відмовився виконувати бойове розпорядження. Він особисто по списку 2 роти поіменно підходив та питав, чи буде виконувати завдання, це було йому потрібно, щоб розуміти, як далі планувати. Мироненка в районі н.п. Федорівка він не бачив.
Допитаний у якості свідка ОСОБА_16 показав суду, що були в н.п. Добропілля в гімназії. На загальному шикуванні було доведено бойове розпорядження та деякі військовослужбовці відмовилися його виконувати під відеозапис. Хто фіксував не пам`ятає. Зачитував бойове розпорядження хтось з командирів батальйону. Командиром був ОСОБА_10 , начальником штабу був ОСОБА_22 , але хто саме зачитував, не пам`ятає. Розпорядження висунутися та зайняти лінію оборони. Розслідування не проводив, був лише присутнім при оголошенні бойового розпорядження.
Свідок ОСОБА_23 показав суду, що на період липня 2022 року він був заступником командира бригади з морально-психологічного забезпечення. 11 липня 2022 року військовослужбовці в складі 4-х батальйонів мали висунутися для спорудження фортифікаційних споруд вздовж каналу Дніпро-Донбас. Серед них 119 батальйон, в якому 46 чоловік відмовилися від виконання бойового завдання. Туди поїхав командир, потім він, проводили співбесіди, 23 людини вийшли на виконання бойових завдань, наступного дня проводили знов бесіди, 11 чоловік погодилися виконувати завдання, але вийшло так, що зранку вони погодилися, а вже в обід отримав повідомлення, що вони відмовляються. Провів бесіду, роз`яснив наслідки. Під час спілкування виявив, що є одна людина, яка все це розпочала – військовослужбовець ОСОБА_24 , йому допомагала ОСОБА_25 , яка була психологинею. Деякі хлопці коливалися, але сказали, що не довіряють керівництву. Зачитував наказ начальник штабу, були присутні офіцери зі штабу. Бойове розпорядження було командира НОМЕР_4 батальйону ОСОБА_10 . Зачитали бойове розпорядження та запитали, хто відмовляється, вони відмовилися, потім кожен окремо по черзі. До цього недовіру не висловлювали, це бойовий батальйон. У всіх була одна причина. Бойове розпорядження спочатку було від 11 липня 2022 року, 3 чи 4 підрозділи вийшли на виконання бойового завдання, 46 відмовилися, потім 23 пішли на виконання, кожній групі мало бути нове бойове розпорядження, чи було інше не знає. Прибув в 119 батальйон через пару годин після відмови. Яким чином ОСОБА_4 потрапив до списків після лікування, не знає. Форма доведення бойового розпорядження відповідала вимогам стройового статуту. Якщо ОСОБА_4 був в строю, то до нього доводилося бойове розпорядження. Спілкувався з усіма військовослужбовцями, імен не пам`ятає. Якщо обвинувачений був у списку, то з ним теж спілкувався. Як бойове розпорядження з прізвищем ОСОБА_4 могло бути видане 11 липня 2022 року, не знає, але пізніше могло бути видане інше. 
В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що 14 липня 2022 року в н.п. Добропілля вишикував весь особовий склад, щоб зачитати бойове розпорядження командира військової частини ОСОБА_26 перед особовим складом і особовий склад відмовився від виконання вказаного бойового розпорядження, серед цих осіб був ОСОБА_4 . Наказ був висунутися, населений пункт не пам`ятає, для обладнання фортифікаційних споруд та перейти до оборони, це було далеко від фронту, більше 10 кілометрів точно. Виїзд відбувався поетапно, основна частина виїхала раніше. Основною причиною відмови була недовіра до командування. Коли ОСОБА_4 , прибув у військову частину сказати не може, але в строю останній знаходився. Чому наказ доводили поетапно, не пам`ятає. Чи це було одне розпорядження, чи різні не пам`ятає. Можливо, різні. Звідки отримав наказ на папері не пам`ятає. Вишикував весь особовий склад, який знаходився на місці дислокації, потім визначив категорію, кого стосувалося розпорядження, решту відпустив. Десь о 09:15 зачитав Бойове розпорядження. Зачитував наказ, оскільки на той час не було на місці їх безпосереднього керівника. Номер та дату бойового розпорядження не пам`ятає. Підтвердив, що на записі зачитує наказ № 54-ДСК від 11 липня 2022 року він. Бойові розпорядження видані в різні дні під одним і тим самим номером не можуть бути. Чому бойове розпорядження було доведене 14 липня 2022 року сказати не може, йому була поставлена задача, він її виконав. Плутанина з датами розпорядження можлива через помилку при реєстрації, щоб це з`ясувати потрібен журнал реєстрації розпоряджень. На той час він був старшим офіцером та начальником для особового складу. Де перебував ОСОБА_4 на час видання наказу не пам`ятає. Порядок видання наказів відомий. Не питав, чи зрозумілий наказ, причину сказати не може. Якщо військовослужбовець не перебуває в місці розташування та не виконує обов`язки військової служби, на нього не розповсюджуються накази, але після повернення він долучається до виконання наказів. Командир самостійно не може визначити придатність військовослужбовця за станом здоров`я. Після лікування після поранення військовослужбовець за направленням військової частини має пройти ВЛК, якщо на це є підстави. Чому ОСОБА_13 не був направлений на ВЛК, не знає. Списки військовослужбовців в строю надає медична частина. Чи хтось визначав, що ОСОБА_4 придатний до виконання обов`язків, не знає. Останній був у списках, отже в строю. Виконання задачі було не на лінії зіткнення, туди відправляють і обмежено придатних. Чому обвинуваченого направили на виконання завдання без визначення придатності не знає. Не пройшовши ВЛК, ОСОБА_4 не мав приєднуватися до підрозділу та виконувати накази. Наказ надається в друкованому виді з підписами та печатками. Чому доведення фіксувалося на відео, сказати не може. В його практиці це був один випадок такої масової відмови. Спочатку попросив вийти з строю тих, хто відмовляються, потім спілкувався з кожним окремо, з ОСОБА_4 зокрема. Чи він той час спілкування вказував, що тільки з лікарні та не має ВЛК, не пам`ятає. ОСОБА_4 продовжив службу, претензій до останнього з приводу подальшого проходження служби не було.
Із витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 46 від 14 квітня 2022 року вбачається, що солдата ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти.
Відповідно до довідки ВЛК від 25 лютого 2022 року, ОСОБА_4 визнаний здоровим. 
За первинною медичною карткою та довідкою-доповіддю за фактом поранення бійця, 28 червня 2022 року ОСОБА_4 отримав бойове поранення у виді акубаротравми та ВОСП поперекового відділу спини ліворуч.
Згідно з випискою з медичної карти стаціонарного хворого, ОСОБА_4 проходив стаціонарне лікування вказаного поранення у МКЛ-16 м. Дніпра у період 29-30 червня 2022 року.
Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого, ОСОБА_4 продовжив стаціонарне лікування вказаного поранення в КМКЛ № 1 м. Київ з 01 по 11 липня 2022 року. Останній виписаний після курсу лікування з покращенням, під спостереження лікаря військової частини.
До матеріалів кримінального провадження долічено витяг з бойового розпорядження командира НОМЕР_4 обТрО 111 обр ТрО № 54 ДСК (КПС -Добропілля, 11:00 13 липня 2022 року) ОСОБА_27 , за яким наказано ТВО командиру 2 стрілецької роти до 20:00 14 липня 2022 року обладнати позиції та зайняти оборону в районі АДРЕСА_4 , у складі, зокрема, і солдата ОСОБА_4 .
Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_5 № 37 від 24 лютого 2022 року, майора ОСОБА_7 призначено командиром НОМЕР_4 окремого батальйону.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 3 від 08 січня 2022 року, молодшого лейтенанта ОСОБА_8 призначено на посаду заступника начальника штабу по мобілізаційній роботі.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 153 від 12 липня 2022 року, за відсутності начальника штабу-першого заступника командира батальйону у місці дислокації військової частини НОМЕР_1 , тимчасове виконання обов`язків начальника штабу покладено на ОСОБА_8 , заступника начальника штабу по мобілізаційній роботі. 
За протоколом проведення слідчого експерименту від 12 вересня 2022 року, свідок ОСОБА_18 показав, як 14 липня 2022 року приблизно о 9 годині 15 хвилин в його присутності на території навчального закладу у АДРЕСА_5 , військовослужбовцям 2 стрілецької роти та військовослужбовцям роти вогневої підтримки заступником командира батальйону в/ч НОМЕР_1 було доведено бойове розпорядження командира батальйону від 13 липня 2022 року щодо вибуття до населеного пункту АДРЕСА_4 . Після оголошення вказаного бойового розпорядження заступник начальника штабу ОСОБА_28 повідомив, що військовослужбовці, які не бажають його виконувати, мають зробити крок вперед та повідомити причину. Після цього стрілець 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти ОСОБА_4 зробив крок вперед та повідомив, що він відмовляється виконати наказ у зв`язку з недовірою командуванню військової частини. Свідок ОСОБА_18 показав розташування учасників доведення бойового розпорядження та вказав, що поряд з ним стояв ОСОБА_16 , який знімав факт доведення розпорядження. В подальшому ним було проведено профілактичну бесіду з ОСОБА_4 , але той не прийняв її до уваги та наполягав на відмові у виконанні бойового розпорядження. В подальшому ОСОБА_4 бойове розпорядження не виконав, до населеного пункту Федорівка не висунувся, обов`язки військової служби не виконує.
Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 12 вересня 2022 року, свідок ОСОБА_8 зазначив, що станом на час події виконував обов`язки начальнкиа штабу в/ч НОМЕР_6 . Показав, як 14 липня 2022 року приблизно о 9 годині 15 хвилин ним на території першого поверху навчального закладу у АДРЕСА_5 , було вишукувано особовий склад підрозділу вказаної військової частини, серед яких був військовослужбовець ОСОБА_4 , і свідок довів бойове розпорядження командира батальйону від 13 липня 2022 року щодо вибуття до населеного пункту АДРЕСА_4 . Після оголошення вказаного бойового розпорядження він повідомив, що військовослужбовці, які не бажають його виконувати, мають зробити крок вперед та повідомити причину. Після цього ОСОБА_4 зробив крок вперед та повідомив, що він відмовляється виконати наказ у зв`язку з недовірою командуванню військової частини. В подальшому було проведено профілактичну бесіду представниками ВСП з ОСОБА_4 , але той підтвердив останнім небажання виконати бойове розпорядження. В подальшому ОСОБА_4 бойове розпорядження не виконав, до населеного пункту Федорівка не висунувся, обов`язки військової служби не виконує.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 14 вересня 2022 року, свідок ОСОБА_16 показав, як 14 липня 2022 року приблизно о 9 годині 15 хвилин в його присутності на території навчального закладу у АДРЕСА_5 , військовослужбовцям 2 стрілецької роти та військовослужбовцям роти вогневої підтримки заступником командира батальйону в/ч НОМЕР_1 було доведено бойове розпорядження командира батальйону від 13 липня 2022 року щодо вибуття до населеного пункту АДРЕСА_4 . Після оголошення вказаного бойового розпорядження заступник начальника штабу ОСОБА_28 повідомив, що військовослужбовці, які не бажають його виконувати, мають зробити крок вперед та повідомити причину. Після цього стрілець 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти ОСОБА_4 зробив крок вперед та повідомив, що він відмовляється виконати наказ у зв`язку з недовірою командуванню військової частини. Свідок ОСОБА_18 показав розташування учасників доведення бойового розпорядження та вказав, що він знімав факт доведення розпорядження. В подальшому представником ВСП було проведено профілактичну бесіду з ОСОБА_4 , але той не прийняв її до уваги та наполягав на відмові у виконанні бойового розпорядження. В подальшому ОСОБА_4 бойове розпорядження не виконав, до населеного пункту Федорівка не висунувся, обов`язки військової служби не виконує.
За протоколом про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, 13 вересня 2022 року, з мобільного телефону марки «iPhone 11» свідка ОСОБА_16 здійснено копіювання на диск для лазерних систем зчитування відеозапису доведення ОСОБА_8 бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 13 липня 2022 року групі військовослужбовців, зокрема і ОСОБА_4 .
Зазначений відеозапис доведення ОСОБА_8 бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 групі військовослужбовців досліджено безпосередньо в судовому засіданні.
Згідно з копією рапорту від 15 липня 2022 року начальник групи персоналу в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_29 повідомив командира в/ч НОМЕР_1 про факт відмови групи військовослужбовців, зокрема і ОСОБА_4 , від виконання бойового розпорядження № 54ДСК віл 13 липня 2022 року.
За вказаним факт наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 15 липня 2022 року було призначене службове розслідування. 
Актом проведення службового розслідування від 15 вересня 2022 року підтверджено факт відмови солдата ОСОБА_4 від виконання бойового розпорядження № 54ДСК віл 13 липня 2022 року.
Згідно з довідкою ВЛК, 03 серпня 2022 року проведено медичний огляд ОСОБА_4 військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_7 та встановлено, що останній до військової служби придатний.
За медичною характеристикою ОСОБА_4 (станом на 27 жовтня 2022 року), за станом здоров`я солдат ОСОБА_4 спроможний виконувати свої службові обов`язки. За час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 до медичної служби військової частини із скаргами на стан здоров`я не звертався.
Надаючи оцінку допустимості досліджених судом доказів, суд виходить з того, що сторона захисту не посилалася на недопустимість певних доказів і докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_4 визнаються допустимими, оскільки отримані уповноваженими особами, з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі і судом не встановлено суттєвих процедурних недоліків, які б «зруйнували» чи звузили права обвинуваченого, або ж обмежили його в можливостях їх ефективного використання.
Надаючи оцінку сукупності досліджених доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення та одночасно оцінюючи достовірність таких доказів, суд виходить з того, що оцінені судом в сукупності копія наказу про призначення останнього на ОСОБА_4 на посаду в сукупності з наявними документами щодо подальшого проходження військової служби доводять, що станом на 13 липня 2022 року ОСОБА_4 мав статус військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та обіймав посаду стрільця 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 . Наведена обставина стороною захисту не оспорюється.
Також, стороною захисту не оспорюється той факт, що 14 липня 2022 року о 9:15 год. лейтенантом ОСОБА_8 під час шикування особового складу у місці тимчасової дислокації військової частини в АДРЕСА_3 будо доведено ОСОБА_4 бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 № 54 про висунення в с. Федорівка та обладнання позицій. 
Окрім визнання такої обставини стороною захисту, вона достатньо доведена сукупністю витягу з самого вказаного бойового розпорядження, показів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , протоколів слідчих експериментів за їх участі та дослідженим судом відеозаписом доведення бойового розпорядження. 
Той факт що ОСОБА_7 і ОСОБА_8 мали статус командирів відносно ОСОБА_4 , підтверджується витягами з наказів про призначення їх на посади. 
Натомість сторона захисту оспорює:
- той факт, що розпорядження стосувалося ОСОБА_4 , оскільки на думку сторони захисту воно датоване не 13, а 11 липня 2022 року, коли ОСОБА_4 ще перебував на лікуванні в м. Києві;
- той факт, що ОСОБА_4 відмовився виконувати вказане бойове розпорядження, оскілки він лише стояв в колі військовослужбовців, яким доводилося бойове розпорядження і жодним чином не заявив позицію щодо його невиконання;
- за станом здоров`я на 13 липня 2022 року ОСОБА_4 не мав фізичної можливості виконати бойове розпорядження, оскільки не відновився повністю після бойового поранення і не був направлений на ВЛК одразу після повернення до військової частини з медичного закладу та до доведення бойового розпорядження;
Також сторона захисту стверджує, що у ОСОБА_4 не було наміру вчиняти непокору і останній лише повідомив командуванню про те, що виконає будь-який законний наказ після проходження ВЛК та закінчення лікування.
Надаючи оцінку запереченням сторони захисту щодо дати винесення бойового розпорядження суд враховує, що з дослідженого відеозапису доведення бойового розпорядження № 54 вбачається, що ОСОБА_8 оголосив, що бойове розпорядження від 11 липня 2022 року. Разом з тим, з дослідженого судом тексту самого бойового розпорядження вбачається, що воно датоване тринадцятим липня 2022 року і його текст містить посилання на солдата ОСОБА_4 як на одного з адресатів його виконання. Вказане розпорядження містить посилання і на час його винесення – 11:00 год. Наведене суд оцінює в сукупності з тим, що судом досліджено копію бойового розпорядження командира 119 обТрО 111 обр ТрО № 53 ДСК від 11 липня 2022 року, яке винесене о 13:00 год., що виключає можливість винесення бойового розпорядження з наступим номером (54) об 11:00 год. того ж дня (як стверджує сторона захисту). 
Відповідно до приписів ст. 37 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.
З дослідженого судом відеозапису не вбачається, що ОСОБА_4 звертався до ОСОБА_8 чи до будь-кого з інших присутніх на шикуванні командирів з проханням уточити бойове розпорядження і на таку обставину ані обвинувачений, ані захисник не посилалися.
За наведених обставин, обмовка ОСОБА_8 щодо дати бойового розпорядження під час його доведення особовому складу не змінює фактичної його дати, не є підставою для виконання такого бойового розпорядження та не перешкодила ОСОБА_4 під час шикування усвідомити, що доведене йому бойове розпорядження стосується саме його.
При цьому, з дослідженого судом відеозапису та протоколів слідчим експериментів за участі свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_8 і ОСОБА_16 вбачається, що на пропозицію ОСОБА_8 присутнім на шикування військовослужбовцям після доведення бойового розпорядження зробити крок вперед, якщо вони не бажають виконувати бойове розпорядження, ОСОБА_4 зробив крок вперед. Заяви окремих військовослужбовців, що вони відмовляються виконати бойове розпорядження через недовіру командуванню, жодним чином не заперечував, інших причин відмови від виконання бойового розпорядження не озвучив, до фактичного виконання бойового розпорядження не приступив, що на переконання суду поза розумним сумнівом доводить той факт, що ОСОБА_4 відкрито відмовився виконувати бойове розпорядження.
Щодо тверджень ОСОБА_4 про неможливість виконання бойового розпорядження за станом здоров`я, то:
-відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого, ОСОБА_4 11 липня 2022 року був виписаний КМКЛ № 1 (м. Київ) після лікування отриманого бойового поранення під спостереження (а не подальше лікування, як стверджує сторона захисту) лікаря військової частини;
-за медичною характеристикою ОСОБА_4 останній під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 до медичної служби військової частини із скаргами на стан здоров`я не звертався; 
-згідно з довідкою ВЛК, станом на 03 серпня 2022 року ОСОБА_4 визнаний придатним до військової служби.
Сукупність наведених обставин доводить, що за станом здоров`я ОСОБА_4 мав фізичну можливість виконати бойове розпорядження і сам по собі факт не проходження ВЛК після лікування за такого стану здоров`я не давав останньому правових підстав відмовитися від виконання бойового розпорядження.
Щодо посилання сторони захисту на повідомлення ОСОБА_4 командуванню про те, що останній виконає будь-який законний наказ після проходження ВЛК та закінчення лікування, то досліджений судом відеозапис доведення бойового розпорядження та допитані судом свідки ОСОБА_18 і ОСОБА_8 такізаяви ОСОБА_4 спростовують.
Бойове розпорядження № 54 від 13 липня 2022 року було видане в установленому законом порядку, відповідною особою в межах наданих їй повноважень, зміст розпорядження не суперечив чинному законодавству, та не був пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод ОСОБА_4 , не носив в собі явно злочинного змісту, був сформульований чітко і не допускав подвійного тлумачення, а ОСОБА_4 , відкрито та усвідомлено відмовився його виконувати.
Таким чином, вищенаведені фактичні обставини поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину в обсязі обвинувачення, яке було підтримане прокурором, і суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 402 КК України як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень. При цьому під час вибору заходу примусу суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. З огляду на принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. 
Визначаючи покарання  ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке є небезпечним тяжким військовим злочином, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості фактичних наслідків правопорушення, відомості про особу обвинуваченого. 
Останній до кримінальної відповідальності притягується вперше, має постійне місце проживання, одружений, за попереднім місцем роботи характеризується позитивно, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває. 
Також суд враховує, що командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_30 06 січня 2023 року звертався до спеціалізованої прокуратури об`єднаних сил з листом, за яким вказував, що ОСОБА_4 повернувся до військової частини для подальшого проходження військової служби. Останній став на шлях виправлення, має високі професійні, ділові та моральні якості військовослужбовця, нагальна потреба в таких фахівцях. Просив призначити ОСОБА_4 покарання, не пов`язане з позбавленням (обмеженням) волі для подальшого виконання ним обов`язків військової служби. 
За довідкою про обставини травми, 21 січня 2023 року солдат ОСОБА_4 одержав наскрізне кульове поранення правого плеча.
Згідно з довідкою ВЛК від 27 лютого 2023 року після отриманого поранення ОСОБА_4 непридатний до служби у високомобільних десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах, льотної роботи. Протипоказані підвищені фізичні навантаження. Придатний до військової служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.
На обставини, що як пом`якшують, так і обтяжують покарання ОСОБА_4 , сторони не посилаються і такі обставини судом не встановлені.
На виконання вимог абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК України суд приймає до відома досудову доповідь, складену відділом № 15 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях, за якою орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб). 
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у виді позбавлення волі в межах санкції відповідної статті Особливої частини КК України, оскільки підстави для призначення покарання більш м`якого, ніж передбачено законом, судом не встановлені. 
Суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив під час широкомасштабної збройної агресії Російської Федерації проти України і введеного воєнного стану тяжкий злочин, який посягає на встановлений порядок підлеглості та військової честі і відсутність реального покарання за такі злочини породжує неорганізованість та безладдя у військових частинах, а отже, негативно позначається на боєготовності та боєздатності військових формувань. Разом з тим, суд не може не враховувати той факт, що злочин було вчинено ОСОБА_4 після отримання бойового поранення в перші місяці після повномасштабного вторгнення, коли переважна частина населення України перебувала в стані розгубленості, а після звільнення з-під варти 06 лютого 2023 року протягом трьох років ОСОБА_4 бездоганно виконує обов`язки військової служби, отримав друге бойове поранення, що свідчить про те, що останній зробив для себе правильні висновки та твердо встав на шлях виправлення. На переконання суду, за наведених обставин, засудження ОСОБА_4 до реального позбавлення волі з точки зору стороннього незаінтересованого спостерігача (зокрема і військовослужбовця) буде надмірним, а звільнення від відбування покарання з випробуванням за конкретних обставин справи не створить впевненість у безкарності за відмову від виконання наказів командирів, а також за відмову від захисту Батьківщини, не призведе до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету держави. 
З огляду на зазначене, враховуючі вищевказані обставини вчинення кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, вчинення кримінального правопорушення вперше, позитивну характеристику особи останнього, наявність відповідного клопотання від командира військової частини, суд вважає, що наявні підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, досягнення інших цілей покарання, буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи. 
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у виді застави в розмірі 208000 грн. до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.
З урахуванням вимог ч. 11 ст. 182 КПК України, після припинення строку дії запобіжного заходу застава підлягає поверненню заставодавцю.
Згідно вимог ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення підлягає зарахуванню у строк покарання обвинуваченому з розрахунку день за день. На теперішній час в розпорядженні суду відсутні докази стосовно часу звільнення ОСОБА_4 з-під варти, у зв`язку з чим суд не може визначити строк такого попереднього ув`язнення.
Докази на здійснення учасниками провадження процесуальних витрат, які б підлягали розподілу в порядку ст. 124 КПК України, суду не надавалися.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 368, 374 КПК України, 
У Х В А Л И В:
ОСОБА_6  визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення та виконає покладені на нього згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації і повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зарахувати у строк покарання ОСОБА_4 з розрахунку день за день.
До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_4 раніше обраний запобіжний захід у виді застави в розмірі 208000 (двісті вісім тисяч) гривень, які після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю.
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду за їх зверненням. 

Головуючий: 

16.03.2026