Справа №521/19659/25
Провадження №2/521/1487/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року місто Одеса
Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі: 
головуючого судді Тополевої Ю.В., 
за участю секретаря Онуфрієнко К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, –

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Хаджибейського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, в якому просить: стягнути з відповідача на свою користь фактично понесені додаткові витрати на неповнолітню дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 26239,35 гривень; Стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати на неповнолітню дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3000,00 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову до суду і до досягнення повноліття дитини.
Позов обґрунтований наступними обставинами. 
Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 21.02.2023 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 5000,00 грн., щомісяця, з подальшою індексацією, починаючи з 14.09.2022 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач зазначає, що згідно розрахунку із сплати аліментів від 21.10.2025 року по виконавчому провадженню ВП №7165951, державним виконавцем встановлено розмір заборгованості із сплати аліментів ОСОБА_2 у розмірі 190000,00 грн. Крім того, на підставі виконавчого листа №521/386/24, виданого Малиновським районним судом м. Одеси 10.06.2024 року було відкрито виконавче провадження ВП №75173684 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 фактично понесені додаткові витрати на дитину – 9927,50 грн. Крім того, на підставі виконавчого листа №521/17471/23, виданого Малиновським районним судом м. Одеси 10.06.2024 року було відкрито виконавче провадження ВП №75173422 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пені по аліментах на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 50000,00 грн. Разом із цим, на підставі виконавчого листа №521/658/24, виданого Малиновським районним судом м. Одеси 21.08.2024 року було відкрито виконавче провадження ВП №75857361 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 за період з липня 2023 року по січень 2024 року в розмірі 10950,00 грн. Позивач стверджує, що ОСОБА_2 не здійснює оплати за вищевказаними виконавчими провадженнями, а утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 повністю забезпечується нею особисто. На теперішній час ОСОБА_4 є студенткою 1 курсу денного відділення Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж нафтогазових технологій, інженерії та інфраструктури сервісу ОНТУ» з формою навчання за контрактом. Як зазначає позивач, оплата за навчання здійснюється нею особисто, вибір навчального закладу також здійснювався без узгодження із відповідачем через те, що будь-якого зв`язку та спілкування з ним не відбувається. До того ж, з певного часу дочка перебуває на обліку у лікаря офтальмолога та періодично потребує медичний огляд, придбання лінз і окулярів для зору, приймання вітамінів, відвідування для консультації лікарів за призначенням тощо. Для організації вищевказаного обстеження та лікування в подальшому позивачем витрачаються кошти. У зв`язку із чим, виникли додаткові витрати на дитину, які не є аліментами. Позивач вказує, що станом на день подання позовної заяви нею фактично витрачено кошти в розмірі 26239,25 грн., з яких: оплата навчання дитини, медичні обстеження, відвідування лікарів, придбання ліків, вітамінів, окулярів та контактних лінз. У зв`язку із тим, що відповідач з жовтня 2017 року фізично будь-яким чином не приймає участі у вихованні дитини, а з червня 2023 року взагалі припинив спілкування із дитиною в будь-якому вигляді, аліменти, пеню за несплату аліментів та додаткові витрати на утримання дитину за рішеннями суду не сплачував жодного разу, позивач вважає, що фактично понесені нею додаткові витрати на дитину мають бути покладені повністю на відповідача. Крім того, позивач зазначає, що хвороба дитини не носить короткотривалого характеру, є стійким розладом функції організму, який призводить до обмеження життєдіяльності дитини, дочка потребує періодичного обов`язкового обстеження у лікарів, носіння окулярів, зміну лінз в окулярах у зв`язку із розвитком дитини та зміною стану здоров`я, носіння контактних лінз в період відвідування занять з фізкультури та змінність із окулярами, необхідність їх придбання, проходження курсів масажу тощо. Вважає, що сстягнення з відповідача додаткових витрат у розмірі 3000,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття забезпечить рівність батьків при несенні обов`язку утримання дітей. 
21.01.2026 року представником відповідача було надано відзив на позовну заяву, в якому позов визнав частково у розмірі 50% витрат на дитину, пов`язаних із станом здоров`я у сумі 6668,58 грн., в іншій частині позовних вимог просив відмовити. Обґрунтовуючи свої доводи зазначив, що відповідачем взнаються обставини, які стосуються суті спору, що він є батьком дитини, та що дитина потребує витрат на лікування. Доведеними є додаткові витрати на лікування, які безпосередньо стосуються дитини, тобто, зазначено її прізвище у фінансових документах, у розмірі: 315 + 420 + 420 + 420 + 420 + 420 + 420 + 420 + 420 + 420 + 527 + 1100 + 786, 96 + 920, 19 + 1000 + 1500 + 1 650 + 1758 + = 13 337,15 грн. Вважає, що відповідач має сплатити 50% від цієї суми 13 337,15 = 6 668,58 грн. Зазначив, що відповідач не погоджується із вимогами про стягнення з нього витрат згідно банківських чеків, з яких неможливо встановити, хто і на придбання чого витрачав кошти на суму 1613,00 грн. Також зазначив, що відповідач заперечує проти стягнення додаткових витрат в розмірі 3000,00 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання цього позову до суду і до повноліття дитини, оскільки вважає, що позивачем не доведена обставина, що потреба у таких витратах є постійною. Вважає, що після того, як позивач накопиче інші додаткові витрати, то має право звернутись до суду із позовом про стягнення половини обґрунтованої суми, якщо він відмовиться добровільно їх сплатити. Щодо вимог про стягнення вартості оплати за навчання зазначив, що витрати на навчання у ВНЗ не є додатковими витратами, а тому не можуть бути стягнуті як додаткові витрати відповідно до ст. 185 СК України. Такі витрати враховуються: при визначенні розміру аліментів на неповнолітню дитину; або у порядку ст. 199 СК України - як обов`язок батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання.
26.01.2026 року представником позивача було надано відповідь на відзив, в якому позов підтримала з підстав зазначених у відзиві. Заперечуючи щодо доводів сторони відповідача вказала, що банківський чек від 05.03.2025 року на суму 1613,00 грн. це оплата за замовлення №66170. На підтвердження цього замовлення є сформований звіт з інтернет магазину LINZAR від 05.03.2025 року, в якому міститься прізвище та ім`я позивача, електронна адреса та діоптрії замовлених і сплачених лінз, які повністю співпадають з тими, які дитині призначив лікар. Не погоджуючись із запереченнями представника відповідача щодо отримання дитиною вищої освіти зазначила, що коледж є закладом фахової передвищої освіти. ОСОБА_3 вступила у коледж в 2025 році після закінчення 9-го класу та після здобуття базової середньої освіти з метою отримання, в тому числі, повної середньої освіти.
Учасники та їх представники у відкрите судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, заперечень щодо розгляду справи у їх відсутність подавали.
Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлявся відповідно до ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв та клопотань не подавав, у відзиві на позовну заяву міститься клопотання відповідача про розгляд справи у його відсутність.
Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволення з наступних підстав.
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає, що вони виникли в зв`язку із обов`язком батьків утримувати дитину, а тому регулюються Главою15 СК України.
Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 22.06.2017 року (а.с. 15) та свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_2 від 13.01.2024 року (а.с. 16).
Встановлено, що ОСОБА_3 проживає з матір`ю – позивачем по справі.
Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 21.02.2023 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 5000,00 грн., щомісяця, з подальшою індексацією, починаючи з 14.09.2022 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11-14).
З матеріалів справи вбачається, що на теперішній час ОСОБА_4 є студенткою 1 курсу денного відділення Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж нафтогазових технологій, інженерії та інфраструктури сервісу ОНТУ» з формою навчання за контрактом (а.с. 79). 
Відповідно до платіжної інструкції № 1.242062729.1 від 01.08.2025 року вбачається, що позивачем було здійснено оплату за навчання за 2025-2026 навчальні роки у розмірі 10950,00 грн. (а.с. 77).
Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.
Відповідно до частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Звертаючись з позовом до суду ОСОБА_1 посилалася на те, що у зв`язку із навчанням дитини у закладі фахової передвищої освіти нею сплачено кошти за навчання.
Суд зауважує, що навчання особи з метою здобуття фахової передвищої освіти (професійної освіти) не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України.
Крім того, позивач не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність навчання дитини у закладі фахової передвищої освіти, а не продовження навчання у закладі загальної середньої освіти, та не навела мотивів вибору навчального закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини.
Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо навчання дочки у вказаному закладі, фаховий коледж було обрано позивачем на власний розсуд, без погодження із відповідачем.
Зазначене узгоджується з позицією КЦС ВС у Постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 336/1488/19.
Таким чином, витрати на навчання неповнолітньої дочки у закладі фахової передвищої освіти до досягнення нею повноліття входять до витрат по сплаті аліментів, присуджених за рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 21.02.2023 року.
У зв`язку із вищевказаним суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення витрат на навчання підлягають залишенню без задоволення.
Разом із цим, судом встановлено та не заперечувалось відповідачем, що дочка сторін перебуває на обліку у лікаря офтальмолога та періодично потребує медичного огляду, придбання лінз і окулярів для зору, приймання вітамінів, отримання консультації лікарів тощо, тобто потребує додаткових витрат.
Для проведення відповідних обстежень та лікування позивачем витрачаються кошти. 
Так, з наданих до позовної заяви документів вбачається, що останньою були понесені відповідні витрати, а саме: 315 + 420 + 420 + 420 + 420 + 420 + 420 + 420 + 420 + 420 + 527 + 768,90 + 920,19 + 1000 + 1100 + 1500 + 1613 + 1650 + 1758 (а.с. 56-76), що разом становить 14932,09 гривень.
Суд не приймає доводи представника відповідача про те, що за банківським чеком від 05.03.2025 року на суму 1613,00 грн. неможливо встановити, хто і на придбання чого витрачав вказані кошти, оскільки в матеріалах справи наявний звіт з інтернет магазину LINZAR від 05.03.2025 року за замовлення №66170, в якому міститься прізвище та ім`я позивача, електронна адреса та діоптрії замовлених і сплачених лінз. До того ж, у вказаному чеку зазначено про призначення платежу – замовлення №66170. 
Таким чином, враховуючи приписи ст. 141 СК України, наявні в матеріалах справи докази, та часткового визнання відповідачем позову в цій частині, суд вважає, що з відповідача належить стягнути загальної суми понесених додаткових витрат на утримання неповнолітньої дочки, що складає 7466,05 гривень.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на свою користь додаткових витрат у розмірі 3000,00 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову до суду і до досягнення повноліття дитини, то суд вважає, що у цій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки стороною позивача не доведено, що потреба у таких витратах є постійною.
Крім того, суд звертає увагу, що позивач не позбавлена права на повторне звернення до суду із позовом про стягнення із відповідача додаткових витрат на дитину після їх фактичного понесення.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Судовий збір по справі становить 1211,20 гривень. На підставі ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення додаткових витрат на дитину звільнені від сплати судового збору.
Враховуючи процент задоволення позовних вимог, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути 50% вартості судового збору , що становить 605,60 гривень.
Керуючись ст.ст. 180, 185 СК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 140, 258-259, 268 ЦПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 додаткові витрати на неповнолітню дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 7466 (сім тисяч чотириста шістдесят шість) гривень 05 копійок.
В іншій частині позову – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 в доход держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 19 березня 2026 року

Суддя:         Ю.В. Тополева