Справа № 420/1490/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (площа Народна, будинок 4, місто Ужгород, Закарпатська обл., 88000) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, - 

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, у якому просить суд: - визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Закарпатській області 11.08.2025 № 154750006031, яким ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено у призначенні пенсіі за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до загального страхового стажу період роботи з 07.08.1980 по 17.06.1981 згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_1 , довідки Комунальної установи Тернопільської обласної ради «Тернопільський обласний спеціалізований будинок дитини» №68 від 28.07.2015 та період роботи з 13.02.1982 по 23.09.1991 згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_2 , а також призначити і виплачувати їй пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 04.08.2025.
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 04.08.2025 звернулася до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-IV) з наданням всіх необхідних документів про підтвердження загального страхового стажу, які засвідчують правомірність заявлених вимог щодо призначення пенсії. 
Заява від 04.08.2025 опрацьована за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Закарпатській області, рішенням якого від 11.08.2025 №154750006031 відмовлено у призначенні пенсіі за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Відповідно до вказаного рішення до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 13.11.1980: з 13.02.1982 по 23.09.1991 - оскільки записи скріплені відтиском не існуючої на той час печатки (для зарахування періоду до страхового стажу необхідно долучити уточнюючу довідку); з 07.08.1980 по 17.06.1981 згідно довідки від 28.07.2015 №68, так як трудова діяльність не підтверджена записами трудової книжки (період роботи можливо зарахувати після проведеної зустрічної перевірки).
Позивач вважає прийняте рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Позивачка стведжує, що наявність необхідного за ч.2 ст.26 Закону №1058-ІV для призначення пенсії стажу підтверджується записами у трудових книжках серії НОМЕР_1 і серії НОМЕР_2 , диплому про навчання НОМЕР_3 , довідкою КУТОР «Тернопільський обласний спеціалізований будинок дитини» від №68 від 28.07.2015, а з 01.01.1999 - індивідуальними відомостями про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою ОК-5. 
Позивачка зауважує, що причини, через які їй не зарахувані вищевказані періоди роботи до страхового стажу не передбачені жодним актом законодавства як законні підстави для такого рішення відповідача. Відомостей про те, що дані трудових книжок та довідки щодо спірного періоду роботи містять неправдиві або недостовірні відомості немає. Рішення не містить будь-якого посилання на докази, які підтверджують факт скріплення записів відтиском неіснуючої печатки, а також посилання на проведення зустрічної перевірки за результатами якої не підтвердились дані довідки №68 від 28.07.2015 та дані трудової книжки серії НОМЕР_2 . Крім того, вона не несе відповідальності за заповнення трудової книжки. Записи до трудової книжки вносяться уповноваженою особою роботодавця. Допущення помилок/описок/виправлень уповноваженою особою роботодавця, у трудовій книжці не може слугувати самодостатньою підставою для відмови у призначенні пенсії за віком. 
Стаття 48 Кодексу законів про працю України визначає, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів. Таки правові висновки наявні в постановах Верховного Суду.
В обгрунтування позовних вимог позивачка також посилається на правові висноки Верховного Суду щодо подібних правовідносин. 
Позивачка вказує, що запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників. Вважає, що відповідно до пункту 4.10 Порядку №22-1 при наявності підстав для призначення (перерахунку) пенсії пенсійним органом, який має призначати та виплачувати пенсію, є територіальний орган Пенсійного фонду за місцем фактичного проживання особи, тому таким органом є ГУ ПФУ в Одеській області.
Ухвалою суду від 26.01.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в електронній формі. 
Представник ГУ ПФУ в Закарпатській області подав відзив на позов, у якому просить відмовити в задоволенні позову, зазначивши, що рішення щодо незарахування до страхового стажу періодів роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 13.11.1980: - з 13.02.1982 по 23.09.1991, оскільки записи скріплені відтиском не існуючої на той час печатки та з 07.08.1980 по 17.06.1981, згідно довідки від 28.07.2015 №68, окільки трудова діяльність не підтверджена записами трудової книжки. Вважає, що необхідні додаткові документа та проведення зустрічної перевірки.
Представник ГУ ПФУ в Одеській області позивача подав відзив на позов, у якому просить відмовити в задоволенні позову, вважає, що прийняте рішення про відмову у призначенні пенсії є правомірним, оскільки запис у трудовій книжці позивачці за період з 13.02.1982 по 23.09.1991 засвідчено неіснуючою печаткою, а запис за період з 07.08.1980 по 17.06.1981 засвідчено нечитабельною печаткою. 
Справа розглянута у письмовому провадженні. 
Судом встановлено, що позивачка, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянинкою України (паспорт серії НОМЕР_4 ).
04.08.2025 року позивачка звернулась до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV, додавши до заяви необхідні документи про підтвердження загального страхового стажу.
Заява розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Закарпатській області та прийнято рішення від 11.08.2025 №154750006031 про відмову у призначенні пенсіі за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. 
Позивачка, вважаючи протиправним рішення ГУ ПФУ щодо незарахування до страхового стажу періодів роботи з 13.02.1982 по 23.09.1991 та з 07.08.1980 по 17.06.1981 звернулась до суду з цим позовом. 
Розглянувши заяви по суті та надані докази по справі суд дійшов висновку про наявеість підсав для часткового задоволення позову.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Закон №1058 розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Згідно з ст.1 Закону №1058 в редакції від 15.04.2023, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення, страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. 
Частиною 1 ст.44 Закону №1058-IV передбачено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Згідно з п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Частиною 1 ст.26 Закону №1058-IV визначені строки страхового стажу та вік особі щодо наявності права на призначення пенсії за віком.
В оскаржуваному рішенні вказано, що вік заявниці - 63р.06 міс.11 дн, необхідний страховий стаж – 22 роки. Страховий стаж – 18р 05 міс 0 дн.
До страхового стажу позивачці не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 13.11.1980: - з 13.02.1982 по 23.09.1991, оскільки записи скріплені відтиском не існуючої на той час печатки та з 07.08.1980 по 17.06.1981, згідно довідки від 28.07.2015 №68, окільки трудова діяльність не підтверджена записами трудової книжки. Відмовлено у призначенні пенсії у звязку з відсутністю необхідного страхового стажу.
Вказані в оскаржуваному рішенні підстави для відмови у призначенні пенсії суд вважає необгрутованими.
Відповідно до ч.1 ст.62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом першим Порядку підтвердження наявного стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637) (в редакції від 28.09.2022 року) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування - є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Також за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку №637).
Згідно з підпунктом 1.1. пункту 1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
На період внесення записів до трудової книжки позивачки в рамках спірних періодів трудової діяльності діяла Інструкція №162, яка втратила чинність на підставі наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993. З 29.07.1993 року по сьогодні діє Інструкція №58.
Відповідно до п.1.1 Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців.
Пунктом 2.1. Інструкції №162 встановлено, що заповнення трудових книжок і вкладишів до них виробляється на мові союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округу, на території яких розташоване дане підприємство, установа, організація, і офіційною мовою СРСР.
Відповідно п.2.11. Інструкції №162 після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом засвідчує правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.
Отже, недотримання правил ведення трудової книжки, у тому числі проставлення нечіткої печатки, може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій належить трудова книжка. 
Суд вважає обгрутованим твердження позивачці, що оскаржуване рішення не містить відомостей про те, що дані трудових книжок та довідки щодо спірного періоду роботи містять неправдиві або недостовірні відомості.
Не може бути підставою для відмови у призначення пенсії посилання пенсійного органу на необхіжність проведення зустрічної перевірки, оскільки при необхідності така перевірка може бути проведена саме пенсійним органом. Суд вважає, що зазначення такої підстави в рішенні ГУ ПФУ про відмову у призначенні пенсії ставит заявницю у стан правової невизначенності. 
Відповідно до п.2.17 Інструкції №162 всі записи в трудовій книжці за місцем роботи вносяться окремою строкою з посиланням на дату, номер і найменування відповідних документів.
Пунктом 2.3 Інструкції №162 встановлено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше за тижневий строк, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Судом встановлено, що записи трудової книжки позивачці корелюються між собою щодо хронологічної послідовності, є чіткими, розбірливими, записані в хронологічному порядку без будь-яких виправлень чи помарок у датах прийняття та звільнення з роботи та спірні періоди вказані у трудовій книжці. 
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у своїх постановах від 28.02.2018 у справі №428/7863/17, від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, від 04.09.2018 у справі №423/1881/17, від 29.03.2019 у справі №548/2056/16-а неодноразово висловлював позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
У постанові Верховного Суду від 06.03.2018 по справі №754/14898/15-а сформовано правовий висновок, згідно якого підставою для призначення пенсії є наявність стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. 
Оскільки законодавець чітко визначив, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Наявність же відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.
Суд вважає, що у задоволенні позовних вимог до ГУ ПФУ в Одеській області в частині зобов`язання призначити пенсію слід відмовити, оскільки питання про призначення пенсії вирішувалось ГУ ПФУ в Закарпатській області та оскаржуване рішення приймалося саме цим органом. 
Згідно приписів частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Суд вважає, що ГУ ПФУ призначаючи пенсію позивачу, діяв необґрунтовано, не у відповідності до положень законодавства, непропорційно, без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.
Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем необгрунтовано не врахувані під час розгляду заяви про призначення пенсії до страхового стажу період роботи період роботи з 07.08.1980 по 17.06.1981 та з 13.02.1982 по 23.09.1991. Суд вважає, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Закарпатській області зарахувати до страхового стажу позивача вказані періоди роботи.
Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. 
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Суд вважає, що на користь позивача слід стягнути судові витрати на суму сплаченого судового збору у розмірі 700,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ГУ ПФУ в Закарпатській області. 
Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 139, 241-246 КАС України, суд, –

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, код ЄДРПОУ 20987385), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (площа Народна, будинок 4, місто Ужгород, Закарпатська обл., 88000, код ЄДРПОУ 20453063) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області 11.08.2025 №154750006031 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоді роботи з 07.08.1980 по 17.06.1981 та з 13.02.1982 по 23.09.1991 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.08.2025 року про призначення пенсії. 
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити. 
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 700,00грн. 
Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.
Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України. 

Суддя Е.В. Катаєва