Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2026 р. 

м. Київ

справа № 755/1802/26

провадження № 2/755/3181/26

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на його користь матеріальної шкоди у розмірі 114 798,00 грн., завданої внаслідок залиття квартири, 10 000,00 грн. - моральної шкоди, та понесені судові витрати по сплаті судового збору, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 . Внаслідок залиття зазначеної квартири, яке зафіксовано Актом ЖЕД-401 від 03.09.2025 року, позивачу було завдано матеріальної шкоди, та Актом встановлено, що залиття відбулось з вище розташованої квартири АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 . Відповідно до Звіту експерта від 20.12.2025 року розмір матеріального збитку, завданого позивачу на день дослідження становить 104 798,00 грн., вартість проведення експертного дослідження становить 10 000,00 грн. Таким чином, позивач вважає, що йому завдано матеріальну шкоду на суму 114 798,00 грн., що є підставою звернення позивача з даним позовом до суду. 

Таким чином, позивач вважає, що крім матеріальної шкоди йому завдано моральну шкоду, яка пов`язана з тим, що внаслідок значного психічного впливу обставин, пов`язаних із залиттям квартири, він зазнав душевних страждань, які полягають у хвилюваннях через збитки, завдані його майну, тому позивач вимушений витрачати час на проведення обстеження квартири, для з`ясування розміру завданої матеріальної шкоди, звертатись з позовом до суду з приводу захисту його прав та інтересів як власника житла, тому позивач оцінює завдану йому моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн., яку просить відшкодувати за рахунок відповідача у судовому порядку.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 березня 2026 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та витребувано у Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» інформацію про наявність зареєстрованого до 31.12.2012 року права власності на об`єкт нерухомого майна: квартиру АДРЕСА_3 , із зазначенням персональних даних власника цього об`єкту нерухомого майна.

Відповідач ОСОБА_2 , ознайомившись з матеріалами справи, не скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк, доказів поважності причини неможливості реалізації процесуальних прав суду не надано, однак надала суду заяву, вказуючи на неналежну якість доказів у справі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приймаючи до уваги письмові заяви сторін щодо предмета спору, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 44,65 кв.м., на праві приватної власності належить ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 19.04.2002. (а.с. 6)

Згідно Акту на предмет залиття квартири АДРЕСА_1 , складеного комісією ЖЕД № 401 від 03.09.2025 року, встановлено, що квартира залита з вищерозташованої квартири АДРЕСА_2 . При обстеженні квартири виявлено: коридор - часткове відшарування фарби (емаль) на стелі та стінах; кімната - затікання стелі та стін (водоемульсіонне покриття); ванна кімната - затікання стелі (водоемульсіонне покриття). (а.с. 8, 9-11)

За даними Свідоцтв про право на спадщину від 10.09.2002 року та від 01.09.2004 року, що надані на запит суду КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації», квартира АДРЕСА_3 належить на праві власності ОСОБА_2 . 

За даними Звіту з визначення вартості збитку від 30.12.2025 року № 238/25, складеного оцінювачем ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт», вартість матеріального збитку, завданого власнику внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 , з врахуванням фізичного зносу становить 104 798,16 грн. з урахуванням ПДВ. (а.с. 15-26) 

За даними рахунку-фактури № 238/25 від 30.12.2025 року та платіжної інструкції від 31.12.2025 року ОСОБА_1 здійснено оплату послуг експерта ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт» на проведення оцінки збитку в сумі 10 000,00 грн. (а.с. 12, 13, 14)

Відповідно до ст. 179 Житлового кодексу України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і при будинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 18 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572, власники квартир зобов`язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримувати правил пожежної безпеки. При появі несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємства по обслуговуванню житла.

За змістом положень частини третьої статті 386 Цивільного кодексу України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 

У частинах першій, другій статті 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. (постанова Верховного Суду від 27 травня 2021 року у справі № 761/12945/19)

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини. ( ч.1 та 2 ст.1166 Цивільного кодексу України)

За змістом цієї статті обов`язок відшкодувати заподіяну шкоду покладається на особу, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Крім застосування принципу вини шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями особи, яка заподіяла шкоду, і самою шкодою. Відсутність хоча б одного з елементів складу цивільного правопорушення виключає настання відповідальності, передбаченої ст.1166 Цивільного кодексу України.

Деліктне зобов`язання - це зобов`язання, в якому особа, що протиправно і винно заподіяла шкоду особистості громадянина або його майну, зобов`язана її відшкодувати, а потерпілий має право на відшкодування заподіяної шкоди у повному обсязі. 

У деліктних цивільних правовідносинах реалізуються зобов`язально-правові засоби захисту абсолютних прав. Потерпілий набуває права вимоги про відшкодування збитків, і він має право пред`явити позов про збитки. Праву потерпілого відповідає обов`язок заподіювача шкоди відшкодувати заподіяну шкоду.

Відповідно до ч. 4 ст. 319 Цивільного кодексу України, власність зобов`язує.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. (стаття 322 Цивільного кодексу України)

Вказана стаття встановлює презумпцію обов`язку власника нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому як абсолютному володарю правомочностей володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.

Як убачається з матеріалів справи, предмет спору становлять вимоги позивача ОСОБА_1 , який є власником квартири АДРЕСА_1 , з приводу відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям вищезазначеної квартири, вказуючи суб`єктом деліктного зобов`язання відповідача ОСОБА_2 , як власника вищерозташованої квартири АДРЕСА_3 , з вини якої, внаслідок необережного поводження із сантехнічним обладнанням, позивачу завдано шкоду, відшкодування якої підлягає до вирішення в межах даного провадження.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. 

Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності, керуючись діючим законодавством України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відшкодування відповідачем ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 матеріальних збитків у розмірі 104 798,00 грн., визначених відповідно до Звіту з визначення вартості збитку від 30.12.2025 року № 238/25, складеного оцінювачем ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт», завданих позивачу, як власнику квартири, внаслідок її залиття, - оскільки судом достовірно встановлено факт залиття квартири позивача внаслідок необережного поводження із сантехнічним обладнанням у вищерозташованій квартирі АДРЕСА_2 , належній відповідачу на праві власності, та зазначені обставини не спростовано відповідачем належними та допустимими доказами ані під час складення Акту членами комісії ЖЕД № 401 від 03.09.2025 року, якими здійснювалось встановлення факту залиття, ані під час перебування даної справи у провадженні суду. Тому за наявності складу деліктного зобов`язання, на відповідача, яка несе тягар відповідальності щодо обов`язку збереження майна, належного їй на праві власності, невиконання якого може створювати небезпеку для третіх осіб, покладено обов`язок щодо відшкодування шкоди позивачу, завданої внаслідок залиття належної на праві власності квартири, в тому числі на відшкодування позивачу понесених нею витрат на проведення оцінки визначення розміру завданої матеріальної шкоди, сума яких складає 10 000,00 грн., сплачених позивачем відповідно до квитанції від 31.12.2025 року, копію якої долучено до матеріалів справи. При цьому слід зауважити, що витрати на проведення оцінки в розрізі даного спору є складовою матеріальної шкоди позивача та не є складовою судових витрат, оскільки оцінку проведено позивачем у досудовому порядку.

В частині стягнення моральної шкоди суд вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

За нормою ст. 269 Цивільного кодексу України, особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Особисті немайнові права фізичної особи не мають економічного змісту. Особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав. Особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно.

Правовідносини, що виникають із заподіяння позадоговірної моральної шкоди, регулюються ст.ст. 23, 1167 ЦК України, зі змісту яких випливає, що моральна шкода компенсується лише винною особою.

Згідно роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, з урахуванням вимог позивача в частині стягнення на його користь моральної шкоди, яка завдана позивачу внаслідок залиття належної на праві власності квартири, та пов`язана з розладом нормального життя позивача, нервовою напругою та переживаннями, пов`язаними з необхідністю проведення відновлюваного ремонту квартири, витратою часу на проведення обстеження квартири для визначення розміру матеріального збитку, зверненням до суду за захистом порушених прав, суд дійшов висновку, що в розрізі даного спору відповідачем має бути відшкодовано на користь позивача моральна шкода, яку суд визначає в розмірі 5 000,00 грн.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, підлягає до часткового задоволення.

В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з урахуванням часткового задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 277,87 грн. 

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 22, 23, 269, 319, 322, 1166 Цивільного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, ст.ст. 2, 4, 6-13, 77, 81, 82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_5 ) матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття, у розмірі 104 798,00 грн., витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 10 000,00 грн., а всього на суму 114 798 (сто чотирнадцять тисяч сімсот дев`яносто вісім) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_5 ) моральну шкоду у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_5 ) судовий збір у розмірі 1 277 (одну тисячу двісті сімдесят сім) гривень 87 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. 

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 30 березня 2026 року.

Суддя:      В.І. Галаган