П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 766/9313/24	

Перша інстанція: суддя Зуб І.Ю.,
повний текст судового рішення
складено 13.11.2025, м. Херсон

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Джабурія О.В.
суддів - Вербицької Н.В. 
- Кравченка К.В.
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 13 листопада 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області, Державної служби України з безпеки та транспорті (Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА
НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області про накладення адміністративного стягнення від 03 червня 2024 року, передбаченого ч.3 ст.132-1 КУпАП та закрити провадження у справі. Свої позовні вимоги мотивував наступним.
Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення прийнято рішення у справі, яке оформлено постановою про накладення адміністративного стягнення від 03 червня 2024 року, якою ОСОБА_1 інкриміноване порушення ч.3 ст.132-1 КУпАП за відмову від проходження габаритно-вагового контролю в зоні габаритно вагового контролю.
ОСОБА_1 є власником транспортного засобу DAF ХF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданим ТСЦ 6141 та власником спеціалізованого напівпричепу н/пр контейнеровоз для перевезення контейнерів типу А, реєстраційний номер НОМЕР_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , виданим ТСЦ 5152.
Підставою для прийняття відповідачем-1 постанови про накладення адміністративного стягнення від 03 червня 2024 року є акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю №017470 від 20 квітня 2024 року, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит б/н від 22 квітня 2024 року.
На вищевказаний адвокатський запит про надання матеріалів справи про адміністративне правопорушення, Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області надані наступні документи, засвідчені електронним цифровим підписом та сканкопії документів: відповідь щодо результатів розгляду адвокатського запиту №1425/33/23-24 від 29.04.2024 року, копія акту про відмову від проходження габаритно-вагового контролю №017470 від 20.04.2024 року, копія протоколу про адміністративне правопорушення №001091 від 20.04.2024 року, рішення про супроводження автомобільного транспортного засобу від 20.04.2024 року, повідомлення про розгляд справи №34310/33/24-24 від 22.04.2024 року, копія фіскального чеку про відправлення рекомендованої кореспонденції з трекінгом поштового відправлення 6504600557424 від 22.04.2024 року, копія товарно-транспортної накладної №77 від 19.04.2024 року, копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів та посвідчення водія, 2 фото спеціалізованого вантажного сідлового тягача та напівпричепу.
Наданими на адвокатський запит матеріалами справи про адміністративне правопорушення зафіксовано, що на транспортному засобі DAF XF 105.460 реєстраційний номер НОМЕР_1 та спеціалізованого напівпричепу KRONE реєстраційний номер НОМЕР_3 20 квітня 2024 року водій ОСОБА_2 здійснював перевезення вантажу згідно товарно-транспортної накладної від 19 квітня 2024 року.
Під час здійснення останнього, 20 квітня 2024 року о 04.45 годин у м. Одесі по вул. Семена Палія, 151-А, водій ОСОБА_2 не виконав законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади про забезпечення реалізації державної політики з питань безпеки на наземному транспорті щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт у вигляді створення перешкод у виконанні покладених на них обов`язків (зобов`язань), оскільки відмовився проходити габаритно-ваговий контроль, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.188-57 КУпАП.
З цього приводу уповноваженими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області складено акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю №017470 від 20.04.2024 року та протокол про адміністративне правопорушення №001091 від 20.04.2024 року, до якого додано: фото транспортних засобів, копії документів, а саме: посвідчення водія, реєстраційні документи на транспортні засоби, ттн від 19 квітня 2024 року.
Як слідує з відповіді на адвокатський запит №1425/33/23-24 від 29.04.2024 року, вищевказані матеріали порушення законодавства про автомобільний транспорт складені посадовими особами Укртрансбезпеки під час здійснення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) відповідно до Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2005 року, не в автоматичному режимі.
Оскільки саме зазначені документи були надані відповідачем-1 на адвокатський запит від 22 квітня 2024 року, то саме вони і становили справу про адміністративне правопорушення, яку розглядала посадова особа.
За результатами розгляду даної справи ОСОБА_1 як власника транспортного засобу DAF XF 105.460 реєстраційний номер НОМЕР_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.132-1 КУпАП та інкриміновано за вищевикладених обставин відмову проходити габаритно-ваговий контроль в зоні габаритно-вагового контролю.
ОСОБА_1 у правовідносинах з перевезення вантажу згідно товарно-транспортної накладної від 19 квітня 2024 року участі не брав, оскільки передав право керування ОСОБА_2 на законних підставах, залишаючись при цьому власником транспортного засобу. Уповноваженою особою Укртрансбезпеки прийнято рішення про притягнення його до вищевказаної відповідальності як відповідальної особи, що передбачено ст.14-3 КУпАП.
Диспозиція ч.3 ст.132-1КУпАП передбачає відповідальність за відмову від проходження габаритно-вагового контролю саме в зоні габаритно-вагового контролю, що також підтверджується змістом оскаржуваної постанови. Згідно п.1.10 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306, габаритно-ваговий контроль перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.
Відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт», відмова від габаритно-вагового контролю будь-які дії або бездіяльність, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, що призвели до ухилення від проходження габаритно-вагового контролю в зоні габаритно-вагового контролю.
З наданих на адвокатський запит матеріалів справи про адміністративне правопорушення чітко вбачається, що на момент рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортний засіб DAF XF 105.460 реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 , не знаходився у зоні габаритно вагового контролю. В першу чергу викладена обставина стосується наданих фото. На них чітко зафіксовано відсутність дорожніх знаків, які позначають зони габаритно-вагового контролю, зовнішнього освітлення та інших необхідних компонентів як стаціонарного так і пересувного пункту габаритно-вагового контролю, мова про які йшла вище. Також, Позивач звертає увагу суду, що надані докази (фото) не відповідають вимогам Наказу Міністерства інфраструктури України від 09 серпня 2022 року №590 «Про затвердження Порядку застосування засобів фото- і відео фіксації посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті», оскільки з них неможливо встановити дату та час їх здійснення.
Крім того, жоден із складених уповноваженою особою актів та протоколів не містить доказів перебування транспортного засобу Позивача як в зоні габаритно-вагового контролю, так і на якому стаціонарному або пересувному пункті зафіксоване порушення. Тому їх, на думку Позивача, неможливо розглядати як докази, оскільки мають лише інформаційне значення. Також, в порушення пункту 20 постанови КМУ №1567 від 08 листопада 2006 року «Про затвердження Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), в акті про відмову водія від проходження габаритно вагового контролю №007134 від 29.08.2023 року відсутнє посилання на порушену норму закону.
Інкриміноване Позивачу адміністративне правопорушення у жодний з вищезазначених способів не зафіксовано, оскільки, як слідує з відповіді на адвокатський запит №4466/33/23-23 від 26 жовтня 2023 року, оскаржувана постанова винесена за результатами розгляду акту про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю №007134 від 29 серпня 2023 року, який оформлено за результатами здійснення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) відповідно до вимог Постанови №1567. Викладене свідчить про безпідставне застосування уповноваженою особою Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області до спірних правовідносин вимог ч.1 ст.14-3 КУпАП, що має наслідком безпідставне притягнення Позивача до адміністративної відповідальності.
Однією з вимог Позивача є стягнення з відповідачів на його користь судових витрат у випадку задоволення адміністративного позову. За умови відсутності у відповідача власних рахунків в органах Державної казначейської служби та реорганізацією в структурний підрозділ, виконати стягнення судових витрат виявиться неможливим.
Оскільки, як зазначено вище, Відділ державного нагляду (контролю) у Одеській області є структурним підрозділом Державної служби з безпеки на транспорті без статусу окремої юридичної особи та рахунків в органах Казначейства, то, на думку позивача, належним відповідачем в питанні стягнення судових витрат у випадку задоволення адміністративного позову буде Державна служба України з безпеки на транспорті. Тому, Позивач залучає її в якості співвідповідача із змістом позовних вимог стягнення судових витрат по справі, що відповідає вимогам п.4 ч.5 ст.160 КАС України.
Оскаржувану постанову ОСОБА_1 не отримував. Разом з тим оскаржувана постанова винесена 03 червня 2024 року. Отже, станом на 13 червня 2024 року строк на подання позову не пропущений.
Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 21.06.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
28.06.2024 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.
Представником позивача подано відповідь на відзив, де вказано про незгоду з доводами, викладеними у відзиві.
Представником відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті подано відзив, який мотивований таким.
20.04.2024 посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області здійснювалась рейдова перевірка (перевірка на дорозі) відповідно до направлення №16/В від 11.04.2024 року. О 04 год. 45 хв. за адресою м. Одеса, вул. Семена Палія, 151 А старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Гринчуком В.В. було зупинено вантажний автомобіль у складі спеціального вантажного сідлового тягача DAF XF 10.460, днз НОМЕР_1 та причепа KRONE SP, днз НОМЕР_5 , водій ОСОБА_2 . Під час перевірки та візуального огляду транспортного засобу було встановлено імовірне перевантаження транспортного засобу за візуальною ознакою. У зв`язку з чим, водію ОСОБА_2 запропоновано проїхати до пункту габаритно-вагового контролю, що розташований за адресою автомобільна дорога М-14 Одеса-Мелітополь, для зважування транспортного засобу, про що складено рішення про супроводження автомобільного транспортного засобу, копію якого водій транспортного засобу відмовився отримувати.
Однак, водій ОСОБА_2 відмовився прослідувати до пункту габаритно вагового контролю, про що було складено акт №017470 про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю та щодо водія ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення №ПП 001091 за порушення, передбачене статтею 188-57 КУпАП.
Постановою Суворовського районного суду міста Одеси від 22.05.2024 року у справі №523/7045/24 до ОСОБА_2 застосовано адміністративне стягнення у виді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 грн. 00 коп. в дохід держави за адміністративне правопорушення, передбачене ст.188-57 КУпАП за протоколом про адміністративне правопорушення від 20.04.2024 року №ПП 001091 (копія постанови додається).
Листом від 22.04.2024 року №34310/33/24-24 позивача запрошено на розгляд справи на 03.06.2024 року (запрошення направлено на поштову адресу, зазначену Позивачем також у позовній заяві - вул. Залаегерсег, 27, м. Херсон, 73036).
Листом від 03.06.2024 року №47484/33/24-24 на адресу позивача направлено копію постанови (направлено на поштову адресу, зазначену Позивачем також у позовній заяві).
Частиною третьою статті 132-1 КУпАП встановлено, що ухилення або відмова від проходження габаритно-вагового контролю, а так само перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, розташування транспортних засобів на проїзній частині, вчинення правопорушень, передбачених частиною шостою статті 121 цього Кодексу, в зоні габаритно-вагового контролю - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до статті першої Закону України «Про автомобільний транспорт» відмова від габаритно-вагового контролю - будь-які дії або бездіяльність, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, що призвели до ухилення від проходження габаритно-вагового контролю в зоні габаритно-вагового контролю.
Відповідно до статті 229 КУпАП органи автомобільного транспорту та електротранспорту (тролейбус, трамвай) розглядають справи про адміністративні правопорушення, зв`язані з порушенням правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, правил користування автомобільним транспортом та електротранспортом, зокрема, але не виключно (частини друга, третя статті 132-1 КУпАП). Від імені органів автомобільного транспорту та електротранспорту розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право на автомобільному транспорті - посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (частини друга, третя статті 132-1 КУпАП).
Щодо доводів позивача про те, що в спірному випадку відсутній склад правопорушення, передбачений частиною третьою статті 132-1 КУпАП у зв`язку з тим, що відмова може бути лише в зоні габаритно-вагового контролю повідомляємо таке. Вказане твердження базується на суто формальному трактуванні частини третьої статті 132-1 КУпАП. Так, відповідно частини третьої статті 132-1 КУпАП ухилення або відмова від проходження габаритно-вагового контролю, а так само перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, розташування транспортних засобів на проїзній частині, вчинення правопорушень, передбачених частиною шостою статті 121 цього Кодексу, в зоні габаритно-вагового контролю. Закон України «Про автомобільний транспорт» наводить визначення поняття відмова від габаритно-вагового контролю - будь-які дії або бездіяльність, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, що призвели до ухилення від проходження габаритно-вагового контролю в зоні габаритно-вагового контролю. Тобто, відмова полягає у діях або бездіяльності що призвели до ухилення від проходження габаритного-вагового контролю. У спірному випадку саме відмова виконати законну вимогу посадової особи Укртрансбезпеки прослідувати до пункту габаритно-вагового контролю призвела до ухилення позивачем від проходження габаритно-вагового контролю в зоні габаритно-вагового контролю, що і передбачено частиною третьою статті 132-1 КУпАП.
Відповідно до статті 14-3 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Документ сформований в системі «Електронний суд» 15.07.2024 Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи. Звертають увагу суду, що наказом Міністерства інфраструктури України № 590 від 09.08.2022 затверджений Порядок застосування засобів фото- і відеофіксації посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2022р. за №1053/38389).
Фіксація порушення здійснювалась на портативний відеореєстратор, запис якого надають. Таким чином, фіксація порушення здійснювалась за допомогою відеозапису.
Власником транспортного засобу є Позивач.
Зазначають, що матеріали перевірки, зокрема і Акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю від 20.04.2024 року №017470, складені належним чином та із дотриманням встановлених законодавством норм.
Оскаржувана постанова була направлена на адресу Позивача рекомендованим листом від 03.06.2024 року №47484/33/24-24 (направлено на поштову адресу, зазначену Позивачем також у позовній заяві - вул. Залаегерсег, 27, м. Херсон, 73036). Відповідно до статті 10 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.
Відтак, реалізуючи свої повноваження, Укртрансбезпека направляє рекомендованою кореспонденцією лист з оскаржуваною постановою. Інформацію, в тому числі номер ідентифікатора, за яким можна відстежити стан пересилання, щодо таких відправлень містить відповідний чек поштового відправлення.
У зв`язку з неявкою на розгляд справи про адміністративне правопорушення, складені матеріали про скоєне порушення були розглянуті за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та винесено відповідне рішення.
У задоволенні позову просить відмовити.
Суд зазначає, що до матеріалів відзиву, які подані в електронному вигляді не долучено файли із відеозаписом і відсутнє на них посилання в додатках.
Представником позивача подано відповідь на відзив, в якій вказано таке. Звертає увагу суду на те, що відповідно до матеріалами справи про адміністративне правопорушення зафіксовано, що на транспортному засобі DAF XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та спеціалізованого напівпричепу KRONE реєстраційний номер НОМЕР_3 , 20 квітня 2024 року водій ОСОБА_2 здійснював перевезення вантажу згідно товарно-транспортної накладної від 19 квітня 2024 року. Під час здійснення останнього, 20 квітня 2024 року о 04.45 годин у м. Одесі по вул. Семена Палія, 151-А, водій ОСОБА_2 не виконав законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади про забезпечення реалізації державної політики з питань безпеки на наземному транспорті щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт у вигляді створення перешкод у виконанні покладених на них обов`язків (зобов`язань), оскільки відмовився проходити габаритно-ваговий контроль, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.188-57 КУпАП. Відповідно до акта №017470 від 20.04.2024 року про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю місцем проведення габаритно-вагового контролю визначено А/Д М-14 «Одеса-Мелітополь» 14 км.+494 м. Отже, з зазначеного вбачається, що водій ОСОБА_2 на транспортному засобі DAF XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час відмови від проходження габаритно-вагового контролю перебував за адресою: м. Одеса, вул. Семена Палія, 151-А, тобто не за місцем проведення габаритно-вагового контролю на А/Д М-14 «Одеса-Мелітополь» 14 км.+494 м. При цьому, посилаючись на свої повноваження щодо права супроводження транспортного засобу до найближчого місця зважування для здійснення габаритно-вагового контролю, Відповідачем-2 не надано до суду жодних доказів на підтвердження того, що вищевказане місце зважування знаходилось саме на відстані не більше 50 кілометрів від місця зупинки транспортного засобу і що взагалі на А/Д М-14 «Одеса-Мелітополь» 14 км.+494 м був розташований пункт габаритно-вагового контролю. Таким чином, Відповідач-2 не підтвердив правомірність своїх дій щодо притягнення Позивача до адміністративної відповідальності.
Посадовими особами Укртрансбезпеки, 20.04.2024 було зупинено транспортний засіб DAF XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з спеціалізованим напівпричепом KRONE, реєстраційний номер НОМЕР_3 , у м. Одесі по вул. Семена Палія, 151-А, під керуванням водія ОСОБА_2 поза межами пункту габаритно-вагового контролю. У зв`язку з відмовою водія прослідувати до стаціонарного пункту габаритно-вагового контролю на А/Д М-14 «Одеса-Мелітополь» 14 км.+494 м, посадовими особами складено акт №017470 від 20.04.2024 року про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю. З цього приводу зазначає, що відповідно до пункту 4 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженим наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 року №1007/1207, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 року за №215/24992, акт про відмову водія від проходження габаритно вагового контролю (додаток 2) складається посадовими особами Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю.
Оскільки диспозиція ч.3 ст.132-1 КУпАП України, та порушення п.2.4-1 Правил дорожнього руху передбачає накладення штрафу за ухилення або відмова від проходження габаритно-вагового контролю, а так само перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, розташування транспортних засобів на проїзній частині, вчинення правопорушень, передбачених частиною шостою статті 121 цього Кодексу, в зоні габаритно-вагового контролю, вважаємо, що для притягнення до відповідальності за ч.3 ст.132-1 КУпАП відмова повинна відбуватись саме та виключно в зоні габаритно-вагового контролю.
Так, з матеріалів справи вбачається, що на Позивача як на власника ТЗ накладено штраф за відмову від проходження габаритно-вагового контролю водієм ТЗ, відповідно до статті 14-3 КУпАП. Згідно статті 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи. Звертають увагу суду, що у даному випадку правопорушення було зафіксовано не в автоматичному режимі, а безпосередньо посадовими особами Укртрансбезпеки шляхом складання відповідного акту, яким було встановлено винну особу (водія ТЗ ОСОБА_2 ).
Враховуючи встановлені обставини справи відсутні підстави вважати, що в діях Позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 132-1 КУпАП, адже з огляду на його відсутність на місці вчинення вказаного правопорушення, Позивач жодним чином не зміг вчинити дії, які відповідають об`єктивній правопорушення. стороні складу згаданого адміністративного.
Безпідставними є твердження Відповідача-2 про те, що належним суб`єктом правопорушення відповідно до статті 14-3 КУпАП є фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб, оскільки приписи згаданої статті підлягають застосуванню лише у разі, якщо правопорушення зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі. Доказів фіксування вчиненого правопорушення в матеріалах справи відсутні, а тому постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності від №ПС 002917 від 03 червня 2024 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.
Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подала заяву про проведення розгляду у її відсутності, позовні вимоги підтримує.
Представник відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті в судове засідання не з`явився, подав заяву про проведення розгляду у його відсутності, підтримує доводи відзиву.
Представник відповідача Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до вимог ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 13 листопада 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області, Державної служби України з безпеки та транспорті (Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовлено.
На вказане рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 13 листопада 2025 року у справі №766/9313/24 та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, а саме: визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області про накладення адміністративного стягнення №ПС 002917 від 03 червня 2024 року; справу про адміністративне правопорушення провадженням закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.132-1 КУпАП; стягнути з відповідачів за рахунок їх бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_6 ) судові витрати по справі. Апелянт вважає зазначене рішення незаконним, необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, а тому, на думку апелянта, є всі підстави для скасування рішення.
24.12.2025 року (вхід.№70405/25 від 25.12.2025 року) через підсистему «Електронний суд» на адресу суду апеляційної інстанції від представника Державної служби України з безпеки та транспорті – Воробйової Анастасії Олегівни надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому заявник просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 13 листопада 2025 року №766/9313/24 - без змін.

Відповідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
За правилами частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу DAF ХF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданим ТСЦ 6141 та власником спеціалізованого напівпричепу н/пр контейнеровоз для перевезення контейнерів типу А, реєстраційний номер НОМЕР_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , виданим ТСЦ 5152.
Відповідно до щотижневого графіку проведення рейдових перевірок №16/В/2024 Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області у період з 15.04.2024 року по 21.04.2024 року встановлено місце перевірки: «На окремо визначених ділянках доріг, на маршрутах руху виключно в межах Одеської області: Одеський р- н., м. Одеса, м. Чорноморськ, м. Южне, с.Маяки, м. Біляївка, Біляївський р-н., смт. Овідіополь, смт. Авангард, смт. Доброслав, Березівський р-н., м. Березівка; Белградський р-н, м. Болград, м. Арциз, смт. Тарутине; Ізмаїльський р-н, м. Ізмаїл, м. Рені, м. Кілія, м. Вилкове; Розділянський р-н, м. Роздільна, смт. Захарівна, смт. Великомихайлівка; Білгород- Дністровський р-н, м. Білгород-Дністровський, м. Татарбунари, смт. Сарата; смт. Затока; Подільський р-н, м. Подільськ, м. Ананьїв, м. Балта, м. Кодима, смт. Саврань, смт. Любашівка, смт. Окни; смт. Ширяеве, смт. Іванівна, смт. Миколаївка, а/д Е-95, а/д М-05 «Київ-Одеса»: а/д М-і 5 «Одеса-Рені» (на м. Бухарест), а/д С160407; а/д М-15 «Одеса-Рені» (на м. Бухарест) км. 12+125 (праворуч); а/д М-15 «Одеса-Рені» (на м. Бухарест) км. 12+191 (ліворуч); а/д М-15 «Одеса-Рені» (на м. Бухарест) км. 60+540 (ліворуч); Лиманський р-н., а/д М-14 «Одеса-Мелітополь», а/д М-27 «Одеса-Чорноморськ», а/д М-28 «Одеса-Южний», а/д Р-55 «/М-14/- Вознесенськ - Новий Буг», а/д Н-33 «Одеса-Білгород-Дністровський-Монаши/М- 15/», з під`їздом до порту Чорноморськ, а/д Р-71 Одеса-Іванівка - Ананьїв - Піщана - Хащувате - Колодисте - Рижавка - /М-05/, а/д Т-16-11 «КПП Олексіївка-Кодима-Балта», а/д Т-16-28 М-15/-Спаське-Вилкове, а/д С160530/Т-16-19/-Дослідне, а/д М-16 Одеса-Кучурган, а/д С-160514, а/д Т-16-19, а/д Р-33, КПП «Рені» - а/д М-15, Т-1642, КГ1П «Долинське» -а/д Т-1642, КПП «Вимог радівка» - а/д Т-1631, КГІГ1 « 3 абаки» - а/д Т-1642, 1629, К1І11 «Старокозаче» а/д Р-72, КІШ «Орлівка» а/д М-15, а також на кінцевих зупинках громадського транспорту, місць навантаження та розвантаження вантажного транспорту, місць накопичення транспорту, який здійснює перевезення пасажирів та вантажів; місця зберігання, технічного обслуговування га ремонту автотранспорту на території Одеської області та м. Одеса. Перевірка виконання приписів.».
Відповідно до направлення на рейдову перевірку №000016 від 11.04.2024 року визначено посадових осіб уповноважених проводити перевірку, відповідно до вказаного графіку.
Так, 20.04.2024 року посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області здійснювалась рейдова перевірка (перевірка на дорозі) відповідно до направлення №16/В від 11.04.2024 року.
О 04 год. 45 хв. за адресою м. Одеса, вул. Семена Палія, 151 А старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Гринчуком В.В. було зупинено вантажний автомобіль у складі спеціального вантажного сідлового тягача DAF XF 10.460, днз НОМЕР_1 та причепа KRONE SP, днз НОМЕР_5 , водій ОСОБА_2 .
Водій ОСОБА_2 відмовився прослідувати до пункту габаритно вагового контролю, про що було складено акт №017470 про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю та щодо водія ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення № ПП 001091 за порушення, передбачене статтею 188-57 КУпАП.
Складено рішення про супроводження автомобільного транспортного засобу, копію якого водій транспортного засобу відмовився отримувати, що вбачається з копії рішення про супроводження автомобільного транспортного засобу від 20.04.2025 року.
На підставі встановленого, уповноваженою особою складено протокол про адміністративне правопорушення від 20.04.2024 року відносно ОСОБА_2 за ст.188-57 КУпАП.
Постановою Суворовського районного суду міста Одеси від 22.05.2024 року у справі №523/7045/24 до ОСОБА_2 застосовано адміністративне стягнення у виді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 грн. 00 коп. в дохід держави за адміністративне правопорушення, передбачене ст.188-57 КУпАП за протоколом про адміністративне правопорушення від 20.04.2024 року №ПП 001091.
Листом від 22.04.2024 року №34310/33/24-24 позивача запрошено на розгляд справи на 03.06.2024 року (запрошення направлено на поштову адресу, яка відповідає адресі зазначеної Позивачем також у позовній заяві - вул. Залаегерсег, 27, м. Херсон, 73036).
Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення прийнято рішення у справі, яке оформлено постановою про накладення адміністративного стягнення №ПС 002917 від 03 червня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.132-1 КУпАП та на нього накладено стягнення у розмірі 51 000,00 грн. за відмову від проходження габаритно-вагового контролю в зоні габаритно-вагового контролю.
Листом від 03.06.2024 року №47484/33/24-24 на адресу позивача направлено копію постанови (направлено на поштову адресу, зазначену Позивачем також у позовній заяві).
Не погоджуючись з фактом притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1, 3 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженим постановою КМУ від 11 лютого 2015 року №103 зі змінами, встановлено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Укртрансбезпека у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.
Згідно ч.3 ст.41 ЗУ «Про дорожній рух», порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Частиною 2 ст. 19 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Згідно з вимогами п.1.1 Правил дорожнього руху (далі ПДР), що затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, вони встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно з вимогами п.1.10 ПДР, габаритно-ваговий контроль - це перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.
Пунктом 2.4-1 Правил дорожнього руху встановлено, що у місці здійснення габаритно-вагового контролю на вимогу працівника пункту габаритно-вагового контролю або поліцейського водій вантажного автомобіля (в тому числі механічного транспортного засобу) повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також:
а) передати для перевірки документи, зазначені в підпунктах «а», «б» і «г» пункту 2.1 цих Правил;
б) надати транспортний засіб та причіп (за наявності) для вагового та/або габаритного контролю відповідно до встановленої процедури.
Підпунктом 4 п.2 Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого постановою КМУ від 08 жовтня 2018 року №1145 встановлено, що належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи (особа, яка виконує повноваження керівника юридичної особи) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру несуть відповідно до статті 142 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).
У разі невнесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу, то особою, відповідальною за вчинення адміністративного правопорушення, є особа, за якою зареєстрований транспортний засіб або ж керівник юридичної особи.
Доказів, що до транспортних відомостей позивача внесені в якості користувача інша особа не надано. Фото фіксації транспортного засобу надано.
Відповідно до вимог ч.3 ст.132-1 КУпАП, ухилення або відмова від проходження габаритно-вагового контролю, а так само перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, розташування транспортних засобів на проїзній частині, вчинення правопорушень, передбачених частиною шостою статті 121 цього Кодексу, в зоні габаритно-вагового контролю,- тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Тобто необхідною умовою притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 132-1 КУпАП є встановлення факту ухилення або відмови від проходження габаритно-вагового контролю в зоні габаритно-вагового контролю.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності постанови Державної служби України з безпеки на транспорті про накладення адміністративного стягнення №ПС 002917 від 03 червня 2024 року.
Зазначеною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.132-1 КУпАП.
В даному випадку, суб`єктом владних повноважень встановлено, що водій транспортного засобу відмовився від виконання законних вимог посадових осіб Державної служби України з безпеки на транспорті щодо проходження габаритно-вагового контролю.
Між тим, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, а також надаючи правову оцінку оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
В даному випадку, із зібраних матеріалів у справі та наданих сторонами пояснень вбачається, що автомобіль позивача зупинено посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті поза межами зони габаритно-вагового контролю.
Між тим, як вбачається з аналізу положень ч.3 ст.132-1 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративно відповідальності за ухилення або відмову від проходження габаритно-вагового контролю, в зоні габаритно-вагового контролю.
З іншого боку, згідно рішення посадової особи Державної служби України з безпеки на транспорті про супроводження транспортного засобу від 20.04.2024 року, за наслідком виявлення ознак перевищення вагових параметрів, передбачено супроводження автомобільного транспортного засобу позивача до найближчого місця зважування для здійснення габаритно-вагового контролю.
В свою чергу, водій транспортного засобу відмовився від виконання зазначеного рішення, що мало наслідком складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.188-57 КУпАП.
Між тим, ч.19 ст.6 ЗУ «Про автомобільний транспорт», під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право супроводжувати транспортний засіб, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також забороняти подальший рух такого транспортного засобу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з вимогами ст.188-57 КУпАП, невиконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, щодо перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, усунення порушень законодавства з безпеки на автомобільному транспорті або створення перешкод для виконання покладених на них обов`язків, завдань - тягне за собою накладення штрафу в розмірі від п`ятдесяти до ста п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Тобто, невиконання водієм транспортного засобу позивача вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, щодо перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, усунення порушень законодавства з безпеки на автомобільному транспорті або створення перешкод для виконання покладених на них обов`язків, є складом окремого правопорушення.
З іншого боку, колегія суддів вважає, що за умови зупинки транспортного засобу позивача поза межами зони габаритно-вагового контролю, позивача протиправно притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.132-1 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції акцентує, що відповідачем не надано жодних доказів того що, обставини події, які викладені у оскаржуваній постанові, відбувалися в зоні габаритно-вагового контролю.
Враховуючи викладене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.
Приписами статті 246 КУпАП встановлено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.
Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, іншими доказами, перелік яких не вичерпний.
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Колегія суддів вважає, що апелянт довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених позовних вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.
Отже, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до вимог тч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Відповідно до вимог ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За змістом частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому апеляційну скаргу позивача слід задовольнити, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 13 листопада 2025 року - скасувати.

Відповідно до вимог ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З матеріалів справ вбачається, що при поданні позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 605,60 грн.(платіжна інструкція №0.0.3725632452.1 від 24.06.2024 року) та при поданні апеляційної скарги в розмірі 908,40 грн. (квитанція №2175-4450-2266-0106 від 15.12.2025 року).
Отже, судові витрати підлягають до відшкодування на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Державної служби України з безпеки на транспорті, в загальному розмірі 1514, 00 грн.
Статтею 286 КАС України встановленні особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.
Згідно приписів ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Керуючись ст.ст.271, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 272 КАС України, суд апеляційної інстанції, – 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 13 листопада 2025 року – скасувати, ухвалити у справі №766/9313/24 нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 .
Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області №ПС 002917 від 03 червня 2024 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 132-1 КУпАП про адміністративне правопорушення.
Закрити провадження у адміністративній справі про вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.132-1 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 .
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (ЄДРПОУ 39816845) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) понесені судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги, у сумі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 00 копійок.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач 		О.В. Джабурія	
Судді	  	Н.В. Вербицька   К.В. Кравченко