Справа № 953/797/25
Провадження № 2/643/477/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

06.04.2026          м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - судді Замікули Б.С.,
за участю секретаря судового засідання Каратаєвої Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН»
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

ТОВ «ВЕЛЛФІН», в особі його директора Лазепка В.І., звернулось до Київського районного суду міста Харкова із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1842441 від 09.02.2022 в розмірі 24000 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.02.2022 між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір про споживчий кредит № 1842441, за умовами якого позивач надав відповідачу споживчий кредит у розмірі 8000 грн на умовах строковості, зворотності та оплатності.
Однак ОСОБА_1 не виконав свого обов`язку з повернення кредитних коштів та відсотків за їх користування, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 24000 грн, яка складається з: 8000 грн – основний борг, 16000 грн – заборгованість по відсоткам.
Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 03.02.2025 цивільну справу передано за підсудністю до Салтівського районного суду міста Харкова.
Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 03.03.2025 позов залишено без руху, встановлено строк на усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду.
Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 17.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу. Одночасно, вказаною ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про витребування у банківської установи інформації та документів про відкриття на ім`я відповідача банківського рахунку та зарахування кредитних коштів згідно умов договору про споживчий кредит.
На виконання ухвали суду від АТ «Креді Агріколь Банк» 05.05.2025 надійшли витребувані судом докази, з яких вбачається, що платіжна картка, маска картки № НОМЕР_1 емітована на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та на його картковий рахунок ІНФОРМАЦІЯ_1 зараховано кошти в сумі 8000 грн.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судові засідання повторно не з`явився. Про дату, час і місце слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання. Причини неявки відповідача суду невідомі.
Крім того, відповідач не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, інших заяв та клопотань від відповідача до суду не надходило.
Судові повістки, які направлялися судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача, повернулися до суду без вручення із зазначенням у довідці про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».
За правилами п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, заяву представника позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення, положення ч. 4 ст. 223 та ст. 280 ЦПК України, суд здійснив заочний розгляд справи на підставі наявних у ній даних та доказів.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 4 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.
09.02.2022 між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та ОСОБА_1 в електронній формі, із використанням одноразового ідентифікатора, укладено договір про споживчий кредит № 1842441.
Відповідно до п. 2.1.вказаного договору кредитодавець надає споживачу на умовах, що передбачені даним договором споживчий кредит у розмірі 8000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а споживач зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його користування, зазначені у п. 2.5 цього договору.
Кредит надається шляхом безготівкового перерахунку на особистий електронний платіжний засіб споживача (п. 2.2. договору).
Згідно з п. 2.4. договір є укладеним з моменту перерахування суми кредиту на банківський рахунок споживача, вказаний споживачем, та діє до повного виконання споживачем своїх зобов`язань за договором.
Як визначено п. 2.5., 2.5.1 договору, строк та проценти за користування кредитом за договором є фіксованими та обчислюються за фактичну кількість календарних днів користування кредитом на наступних умовах: протягом строку дії кредитного договору, встановленого п. 2.3 договору, розмір основних процентів складає 0,54 % від суми кредиту, але не менше ніж 50 грн за перший день користування; 0,54 % від суми кредиту щоденно, за кожен день користування кредиту, починаючи з другого дня в межах строку кредиту, зазначеного в п. 2.3. цього договору.
Відповідно до п. 2.5.2. договору у разі, якщо споживач не повернув кредит у строк встановлений п. 2.3. договору, нарахування процентів, встановлених п. 2.5 договору, проводиться за фактичну кількість календарних днів користування кредитом до дня повного погашення заборгованості, включаючи день погашення як плату за неправомірне користування чужими коштами, в розумінні
ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Згідно інформації АТ «Креді Агріколь Банк» (лист вих. № 12829/2/6679-БТ від 30.04.2025), наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів, платіжна картка, маска картки № НОМЕР_1 емітована на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ). Крім того, згідно із наданою випискою по рахунку встановлено, що на рахунок відповідача 09.02.2022 здійснено зарахування коштів в сумі 8000 грн.
Відтак, на підставі досліджених доказів судом встановлено як укладення між сторонами кредитного договору, так і отримання відповідачем кредитних коштів.
Згідно наданого позивачем розрахунку за період з 09.02.2022 по 14.01.2025, заборгованість відповідача становить 24000 грн, яка складається з: 8000 грн – основний борг, 16000 грн – заборгованість по відсоткам.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та доводам сторін, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
В силу ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються учасниками цивільної справи.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно із положеннями ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Приписами ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із приписами ч. 1, 3 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Згідно з ч. 1, 4, 5, 7 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються: найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; загальний розмір наданого кредиту; порядок та умови надання кредиту; строк, на який надається кредит; необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; порядок дострокового повернення кредиту; відповідальність сторін за порушення умов договору.
У разі укладення договору про споживчий кредит на умовах кредитування рахунку в ньому має бути передбачено, що кредитодавець має право вимагати повністю повернути суму кредиту в будь-який час із визначенням строку попередження споживача про таку вимогу.
Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною.
Положенням ст. 1055 ЦК України унормовано, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Згідно з ч. 3, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як визначено ч. 1-3 ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Відтак, враховуючи встановлені судом обставини, у відповідача існує обов`язок повернути кредитні кошти та сплатити відсотки за їх користування відповідно до умов кредитного договору та наведених вище приписів законодавства.
Водночас суд вважає необґрунтованими вимоги позивача в частині стягнення відсотків за користування кредитом, з огляду на таке.
Як встановлено з умов договору про споживчий кредит від 09.02.2022 № 1842441, строк кредитування становить 30 днів, протягом якого застосовується процентна ставка 0,54% за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості.
У разі неповернення кредитних коштів в межах строку кредитування, кредитодавець нараховує відсотки в розмірі 0,54% за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості, як плату за неправомірне користування чужими грошовими коштами відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Водночас, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, які нараховані позивачем за період з 11.03.2022 (після закінчення строку кредитування) по 14.01.2025, не підлягають стягненню. Відповідно, позовні вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитними коштами підлягають частковому задоволенню, а саме: за період з 09.02.2022 по 10.03.2022 в сумі 1296 грн
(8000 грн х 0,54% х 30 днів).
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за договором про споживчий кредит
№ 1842441 в розмірі 9296 грн, яка складається з: 8000 грн – основний борг, 1296 грн – заборгованість по відсоткам.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує згідно положень ч.1 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422, 40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 5 від 15.01.2025. Вказані кошти судового збору були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України.
Оскільки пропорційність задоволених вимог становить 38,73 % (9296:24000х100%), тому сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 938,28 грн.
Керуючись ст. 76, 81, 141, 264, 265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 1842441 від 09.02.2022 – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» заборгованість за договором про споживчий кредит № 1842441 від 09.02.2022 розмірі 9296 грн.
В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» витрати зі сплати судового збору в розмірі 938,28 грн.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.  Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.  Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» (код ЄДРПОУ 39952398,
м. Київ, вул. Героїв Севастополя, буд. 48).
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Суддя         Борис ЗАМІКУЛА