РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
03 березня 2026 р.  Справа № 120/15503/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Поліщук І.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до 11 регіональної військово-лікарської комісії про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до 11 Регіональної військово-лікарської комісії про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги мотивовані протиправністю рішення 11 Регіональної військово-лікарської комісії, оформленого протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії №2025-1001-1021-5551-7 від 01.10.2025 в частині невірно зазначеного причинно-наслідкового зв`язку, тому з метою зобов`язання відповідача здійснити повторний розгляд питання щодо встановлення причинного зв`язку захворювання, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Ухвалою від 07.11.2025 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Установлено строк для подання заяв по суті.
Скориставшись своїм процесуальним правом відповідач подав відзив, у якому проти задоволення позову заперечує. Зокрема, зазначає, що 01.10.2025 під час засідання 11 РВЛК з метою встановлення причинного зв`язку захворювання ОСОБА_1 комісією було досліджено всі наявні медичні документи. 
Захворювання «деформуючий артроз правого колінного суглобу 2– 3 стадії з дегенеративним ушкодженням медіального меніску» належить до хронічних дегенеративно-дистрофічних патологій опорно-рухового апарату, для яких характерний повільний і тривалий перебіг. Основою цієї патології є поступове порушення живлення суглобового хряща, внаслідок чого відбувається його стоншення, ущільнення субхондральної кістки, формування остеофітів та дегенеративні зміни менісків. Такі процеси розвиваються поступово, протягом тривалого часу, і не можуть виникати раптово чи внаслідок короткочасного навантаження без травмуючого чинника. 
У спірному випадку військовослужбовець мобілізований 03.06.2022, брав участь у бойових діях з 13 по 28 січня 2023 року (15 днів), при цьому травм колінного суглоба не отримував і за медичною допомогою не звертався. 18.07.2023 він пройшов військово-лікарську комісію, якою був визнаний здоровим відповідно до висновку хірурга. Крім того, за результатами цієї ВЛК ОСОБА_1 було встановлено діагноз «аліментарно-конституційне ожиріння ІІІ ступеня». Вперше діагноз «деформуючий артроз правого колінного суглобу 2– 3 стадії з дегенеративним ушкодженням медіального меніску» встановлено 19.09.2024 року, тобто більш ніж через рік після проходження медичного огляду. 
Відповідач звертає увагу суду, що ожиріння є відомим фактором ризику розвитку деформуючого артрозу колінного суглоба. Надлишкова маса тіла призводить до значного підвищення навантаження на суглобові поверхні, а також спричиняє порушення обміну речовин у хрящовій тканині, що прискорює її дегенерацію. У осіб з ожирінням дегенеративні процеси в колінних суглобах розвиваються значно швидше, ніж у людей із нормальною масою тіла. 
Таким чином, наявність у ОСОБА_1 ожиріння ІІІ ступеня є вагомим чинником, який міг суттєво сприяти розвитку і прогресуванню артрозного процесу. З огляду на тривалість розвитку артрозного процесу, його хронічний дегенеративний характер, наявність ожиріння як метаболічного чинника ризику, а також відсутність будь-якої травми або гострого запального стану, виникнення деформуючого артрозу 2– 3 стадії протягом 15 днів бойових дій є медично неможливим. 
Дегенеративні ушкодження меніску, зазначені у діагнозі, є вторинними проявами тривалого дегенеративного процесу в суглобі, що розвивається поступово внаслідок вікових або обмінно-дистрофічних змін, і не можуть бути наслідком короткочасного фізичного навантаження при участі у бойових діях без травмуючого впливу. 
Отже, виявлене у вересні 2024 року захворювання має повільний, хронічний характер перебігу і належить до патологій, що формуються поступово, а не гостро або протягом короткого проміжку часу. З медичної точки зору, захворювання не пов`язане з короткочасним періодом участі у бойових діях, а є наслідком тривалого, повільно прогресуючого дегенеративно-дистрофічного процесу, тому комісією було прийнято рішення відповідно до протоколу № 2025-1001-1021-5551-7 від 01.10.2025, в якому зазначено: «Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби».
Представник позивача 17.11.2025 подала відповідь на відзив, у якій спростовує доводи відповідача, зазначені у відзиві, та зазначає, що сукупність медичних документів - консультативні висновки, записи травматолога, встановлення ІІІ групи інвалідності саме за наслідками ураження суглобів, а не за іншими можливими факторами - однозначно вказують на те, що ушкодження сформувалися саме у період служби, коли позивач ніс підвищене фізичне навантаження та перебував у зоні виконання заходів оборони держави. 
Адже, з матеріалів справи та документації, яка була надана відповідачу, останні підтверджують, що захворювання є застарілим та сформованим у період з 13 до 28 січня 2023 року. Лікар-травматолог 19.09.2024 чітко зазначив, що зміни у правому колінному суглобі є «наслідками застарілого ушкодження». У цей час - з 13 по 28 січня 2023 року - позивач перебував у районі активних бойових дій, що підтверджується довідкою № 2319 від 30.08.2023. 
Представник зауважує, що до виконання бойового завдання у позивача не було жодних звернень з приводу патології опорно-рухового апарату, що виключає можливість формування таких ушкоджень у мирний чи побутовий період та однозначно підтверджує їхній бойовий та службовий характер. 
Крім того, твердження відповідача про, нібито, вирішальний вплив ожиріння ІІІ ступеня на розвиток артрозу є лише припущенням, не підтвердженим жодним медичним документом чи висновком фахівців. У матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ожиріння могло спричинити розриви передньої схрещеної зв`язки, ушкодження менісків або інші структурні травми, які лікарями визначені саме як наслідок травматичного впливу. 
Вказує, що посилання відповідача на те, що діагноз уперше встановлено у вересні 2024 року, також не має вирішального значення, оскільки визначальним для правильного встановлення причинного зв`язку є не дата діагнозу, а період виникнення ушкоджень. 
Крім того, 11 РВЛК не врахувала розвиток захворювання у динаміці та консультаційний висновок від 13.03.2025, де встановлено післятравматичний остеоартроз обох колінних суглобів, застарілі пошкодження передньої схрещеної зв`язки та менісків, а також визначено стійкі порушення статико-динамічної функції. Особливо важливо, що саме ці обставини стали причиною подальшого розвитку захворювання та виникнення стійких функціональних обмежень, які надалі призвели до встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності та встановлення статусу позивачу придатного лише до служби у підрозділах забезпечення, ТЦК та СП, навчальних закладах, підрозділах логістики, зв`язку, медичних підрозділах та охорони.
Представник відповідача 19.11.2025 подав заперечення на відповідь на відзив, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
В подальшому, представник позивача подала додаткові пояснення, у яких вказала про порушення 11 РВЛК процедури прийняття рішення, оскільки висновок було сформовано без повної та всебічної оцінки наявних медичних даних, що прямо суперечить вимогам Положення № 402 та принципу обґрунтованості рішень суб`єкта владних повноважень.
Заявою від 28.11.2025 представник відповідача заперечує щодо приєднання додаткових пояснень до матеріалів справи.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини.
ОСОБА_1 призваний у Збройні Сили України по мобілізації та у період з 03.06.2022 по 10.06.2025 проходив військову службу.
Згідно із довідкою військової частини НОМЕР_1 від 30.08.2023 ОСОБА_1 у період з 13.01.2023 по 28.01.2023 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, перебуваючи в Покровському районі Донецької області (а.с. 37).
З метою визначення ступеня придатності до військової служби позаштатною постійно-діючою ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_1 23.07.2025 проведено медичний огляд ОСОБА_1 та за його результатами прийнято довідку № 2025-0723-1345-3013-7.
У зазначеній довідці вказано діагноз: гіпертонічна хвороба ІІ стадія, 2 ступінь, ризик ССУ ІІІ; гіпертензивне серце; гіпертрофія лівого шлуночка; ангіопатія судин сітківки обох очей. СН- І ФК-ІІ; двобічний диспластичний коксартроз ІІІ ст.; виражений больовий синдром. ПФС-ІІ ст.; двобічний гонартроз – ІІ-ІІІ ст. ПФС-ІІ ст.
Однак, причинний зв`язок не встановлювався. 
На підставі статті 39б, 61б графи ІІІ Розкладу хвороб ОСОБА_1 визнаний придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони (а.с. 33-34).
ОСОБА_1 не погодився з висновком довідки в частині встановлення причинного зв`язку та 15.08.2025 подав скаргу на рішення позаштатної постійно-діючої ВЛК при 4 відділі ІНФОРМАЦІЯ_2 , що оформлене довідкою ВЛК № 2025- 0723-1345-3013-7 від 23.07.2025 до 11 Регіональної військово-лікарської комісії (а.с. 21-27).
За результатами розгляду скарги відповідач дійшов висновку, що медичні документи позивача не дозволяють віднести початок захворювання у період участі у бойових діях, відтак, відповідно до підпункту "є" пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення про військову-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008, зі змінами, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 1109/15800 від 17.11.2008 у відповідача є підстави для встановлення причинного зв`язку старшого лейтенанта запасу ОСОБА_1 , а саме «ЗАХВОРЮВАННЯ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ».
Вказане підтверджується протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії №2025-1001-1021-5551-7 від 01.10.2025 (а.с. 28-32).
Позивач не погоджується з рішенням відповідача та вважає, що наявні медичні документи, послідовність розвитку захворювань та підтверджені факти безпосередньої участі у заходах, необхідних для захисту державного суверенітету, незалежності, територіальної цілісності і недоторканності України внаслідок збройної агресії проти України свідчать, що є всі підстави для встановлення формулювання «ЗАХВОРЮВАННЯ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНЕ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ», тому з метою захисту своїх прав та інтересів, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд зазначає таке.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України" на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє по теперішній час.
Частиною першою статті 2 Закону України від 25.03.92 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до ч. 7 ст. 1 Закону № 2232-XII виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Згідно з ч. 9 ст. 1 Закону № 2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Статтею 70 Закону України від 19.11.92 № 2801-XII "Основи законодавства України про охорону здоров`я" передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Процедура проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями військовослужбовців Збройних Сил України, врегульована Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800 (далі Положення № 402).
Відповідно до пункту 1.1-1.2 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - це:
медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України);
визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом;
установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Пунктом 1.3 розділу І Положення № 402 передбачено, що основними завданнями військово-лікарської експертизи є, зокрема, визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.
Згідно з пунктами 2.1-2.2 розділу II Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону.
Відповідно до підпунктом 2.4.4. пункту 2.4 розділу І Положення № 402, на ВЛК регіону покладаються, зокрема,:
організація військово-лікарської експертизи, керівництво підпорядкованими ВЛК, контроль за їхньою роботою та надання їм методичної і практичної допомоги в зоні відповідальності;
контроль за організацією та проведенням медичного огляду осіб, визначених у пункті 1.2 розділу I Положення, поповнення, що прибуває для комплектування Збройних Сил України, з метою правильного розподілу його за родами військ, військовими частинами (кораблями), підрозділами та військовими спеціальностями, а також кандидатів на навчання за військовими спеціальностями з урахуванням стану здоров`я та фізичного розвитку;
розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи;
аналіз та узагальнення результатів і досвіду роботи підпорядкованих ВЛК;
проведення спільно з головними (провідними) медичними спеціалістами та іншими лікарями - спеціалістами аналізу та оцінки результатів медичного огляду військовослужбовців та інших контингентів, розробка пропозицій для покращення військово-лікарської експертизи;
Згідно із підпунктом 2.4.7. пункту 2.4 розділу І Положення № 402, на 11 регіональну ВЛК, покладаються:
контроль, розгляд, затвердження, незатвердження постанов позаштатних ЛЛК;
організація, проведення лікарсько-льотної експертизи у авіаційних частинах, закладах та ВВНЗ, які здійснюють підготовку льотного складу, персоналу з керування безпілотними авіаційними комплексами та управлінням повітряним рухом (далі - УПР);
розроблення спільно з ЦВЛК методичних рекомендацій з лікарсько-льотної експертизи;
прийняття та перегляд постанов про причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у осіб, звільнених з військової служби, із числа осіб льотного складу, якщо вони звільнені у запас або відставку з льотної роботи.
Постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку (п.п. 2.4.10 розділу І Положення № 402).
Порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та осіб, звільнених з військової служби, зі службою у Збройних Силах України визначено приписами глави 21 розділу II Положення № 402, підпунктами 21.1-21.5 якого передбачено, що у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.
Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних ТЦК та СП на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.
Причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців визначають штатні ВЛК; у колишніх військовослужбовців інших військових формувань та військових формувань колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, - штатні ВЛК цих військових формувань та оформлюють протоколом за формою, наведеною в додатку 19.
У випадку прийняття штатними ВЛК рішення про відсутність підстав для прийняття постанови про причинний зв`язок захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв) у формулюваннях, передбачених пунктами 21.5, 21.6 цієї глави, у розділ Х протоколу, оформленого за формою, наведеною в додатку 19 до цього Положення, заноситься відповідне рішення.
Постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях, зокрема:
д) «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо воно виникло під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України,
є) "Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, крім захворювань (поранень, контузій, каліцтв, травм), які виникли (одержані) в періоди служби, передбачені підпунктами «а», «ґ» цього пункту, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.
Зазначені у підпунктах «д» та «е» постанови приймаються також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, якщо вони етіопатогенетично дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання у період участі в бойових діях.
Таким чином, для проведення військово-лікарської експертизи створюються штатні та позаштатні військово-лікарські комісії, які проводять медичний огляд осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу І Положення № 402 з метою визначення придатності за станом здоров`я до військової служби військовослужбовців та установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), за результатами якого приймають постанови, що оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання ВЛК.
Спірним питання в межах цієї справи є питання щодо встановлення відповідачем причинного зв`язку захворювання позивача із захистом Батьківщини або з проходженням військової служби.
Норми пункту 21.5 розділу II Положення № 402 дають можливість дійти висновку, що ключовим розмежуванням між захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини, та захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби, є обставини, за яких таке захворювання було отримано. Відтак, для вирішення спору необхідно перевірити, чи підтверджується належними доказами факт одержання захворювання ОСОБА_1 саме під час безпосереднього захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.
Суд звертає увагу, що передумовою встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв військовослужбовців є певний алгоритм дій уповноваженого органу щодо вивчення наданих на розгляд комісії документів.
З оскаржуваного протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії №2025-1001-1021-5551-7 від 01.10.2025 встановлено, що Комісія розглянула такі документи: копія посвідчення офіцера серії НОМЕР_2 від 14.06.2023; наказ командира (начальника) військової частини № 172 від 10.06.2025; довідка ВЛК від 23.07.2025 № 20250723134530137; довідка ВЛК № 329 № з.п. 1 від 06.02.2025; довідка про безпосередню участь, за формою, наведеною у Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України № 2319 від 30.08.2023; наказ командира (начальника) військової частини № 16 від 30.06.2022; медична документація на 25 аркушах.
За результатами розгляду документів постановила: відповідно до вимог підпункту "є" пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення про ВЛЕ в ЗСУ захворювання старшого лейтенанта запасу ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 : "Гіпертонічна хвороба друга стадія, друга ступінь. ризик ССУ помірний. Гіпертензивне серце (гіпертрофія лівого шлуночка, ІММЛШ 116,71г/м2, ангіопатія судин сітківок обох очей) СН І (один) ФКІІ (два). Гіперурикемія. Двобічний диспластичний коксартроз III ст. Виражений больовий синдром. ПФС ІІ ст. Двобічний гонартроз ІІ-ІІІ ст. ПФС ІІ ст.", що підтверджується медичною та військово-обліковою документацією, - ЗАХВОРЮВАННЯ, ТАК, ПОВ?ЯЗАНЕ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ. 
За матеріалами справи, на підставі витягу з наказу № 16 від 30.06.2022 ОСОБА_1 було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 03.06.2022. Військову службу позивач проходив безперервно з 03.06.2022 року до 10.06.2025, що підтверджується витягом з наказу № 172 від 10.06.2025. 
Згідно із довідкою військової частини НОМЕР_1 від 30.08.2023 ОСОБА_1 у період з 13.01.2023 по 28.01.2023 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Покровському районі Донецької області (а.с. 37).
Позивач вказує, що під час захисту Батьківщини його стан здоров`я поступово погіршувався, а після січня 2023 року - значно ускладнився.
У вересні 2024 року проведено огляд у лікаря-травматолога, де первинно встановлено діагнози: наслідки застарілого пошкодження, а саме взимку 2023, капсульно-зв`язкового апарату правого колінного суглобу: повний розрив ПХЗ, розрив переднього та заднього рогів медіального меніска, заднього рогу латерального меніска Stoller IIIa, М17-Гонартроз – деформуючий артроз правого колінного суглобу ІІ-ІІІ стадії, дегенеративні пошкодження медіального меніску та ПХЗ з больовим синдромом, що підтверджується записами лікаря-травматолога від 19.09.2024. 
За результатами зазначеного, ОСОБА_1 рекомендовано пройти військово-лікарську комісію для встановлення стану придатності до військової служби (а.с. 57).
В подальшому, позивач 06.02.2025 пройшов огляд у КНП «Немирівська міська лікарня», з висновку якої встановлено наступні діагнози: ангіопатія судин сітківок обох очей. Гіпертонічна хвороба друга стадія, ризик ССУ помірний. Гіпертензивне серце. Аліментарно-конституційне ожиріння III ступеня (ІМТ 40,42), стабільний перебіг. Гіперурикемія. Двобічний гонартроз справа другого ступеня, зліва першого ступеня з артрозом надколінно-феморальних суглобів другого ступеня. Застаріле пошкодження обох менісків, ПХЗ правого колінного суглобу, часткове пошкодження ПХЗ лівого колінного суглобу з незначним порушенням функції.
За висновком, на підставі статті 39б, 13б, 61в Графи III Розкладу хвороб, визнано придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони (а.с. 59).
13.03.2025 здійснювався контрольний огляд ортопедом-травматологом та було підтверджено діагноз - післятравматичний остеоартроз правого колінного суглобу III ст., ф. загострення з стійким больовим синдромом. Порушення статико-динамічної функції, ПФС ІІ. Застаріле пошкодження передньої схрещеної зв`язки та обох менісків правого колінного суглобу з передньо-задньою нестабільністю. Розсікаючий остеохондрит внутрішнього виростка правої великогомілкової кістки (хвороба Кеніга). Післятравматичний остеоартроз лівого колінного суглобу ІІ ст., з стійким больовим синдромом. Застаріле пошкодження передньої схрещеної зв`язки лівого колінного суглобу. Порушення статико-динамічної функції, ПФС І, що підтверджується консультаційним висновком № 394 від 13.03.2025 (а.с. 60).
Водночас, 02.04.2025 експертною командою КНП «Вінницька міська клінічна лікарня №1» ОСОБА_1 було встановлено ІІІ групу інвалідності, що й стало підставою для звільнення зі служби 10.06.2025 (а.с. 61-64).
Також матеріалами справи підтверджується, що через погіршення стану здоров`я позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 11.04.2025 до 18.04.2025 та з 01.05.2025 до 08.05.2025 з діагнозом: гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2 ступінь, гіпертонічний криз. Гіпертензивне серце СН ст. С КСН І ст. ФК ІІ. Подагра, змішаний тип, хронічний подагричний артрит, двобічний гонартроз III ступеня з вираженим больовим синдромом, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1356 від 18.04.2025, випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1531 від 08.05.2025, довідкою про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця НГУ № 1531 від 08.05.2025 та консультативним висновком спеціаліста від 01.05.2025 (а.с. 69-74).
З огляду на викладене, захворювання, зокрема двобічний диспластичний коксартроз ІІІ ступеня з вираженим больовим синдромом, ПФС ІІ ступеня, а також двобічний гонартроз ІІ–ІІІ ступеня з проявами ПФС ІІ ступеня, були встановлені як наслідки застарілого пошкодженя, отриманого взимку 2023 року, а тобто під час виконання бойового завдання. 
Отже, захворювання ОСОБА_1 виникло безпосередньо під час виконання ним бойових завдань у зоні проведення бойових дій у січні 2023 року, що підтверджується як довідками про участь у заходах із забезпечення оборони України, так і медичними документами, які фіксують початок та розвиток хвороби саме у цей період.
Суд вважає за необхідне акцентувати увагу на тому, що рішення штатної ВЛК повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення, оскільки принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації, і відповідач, як суб`єкт владних повноважень, повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами, і несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим. 
Такий висновок узгоджується із правовою позицію Верховного Суду, яка висловлена ним у постанові від 18.03.2021 у справі № 280/4057/19.
Зазначення в висновку про наявність медичних документів, які не дозволяють віднести початок захворювання у період участі у бойових діях та встановлення причинного зв`язку захворювання з проходженням військової служби не може вважатись правомірним.
Відтак, прийняте відповідачем за результатами розгляду заяви позивача рішення, оформлене протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії №2025-1001-1021-5551-7 від 01.10.2025 не можна визнати обґрунтованим та вмотивованим рішенням суб`єкта владних повноважень, тому підлягає скасуванню.
У цьому контексті слід звернути увагу на постанову від 10.02.2022 у справі № 160/7153/20 у якій Верховний Суд наголосив, що перевірка правильності прийнятого військово-лікарською комісією рішення виключно за медичними показниками не входить до компетенції адміністративного суду.
Адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною другою статті 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 12.02.2021 у справі № 820/5570/16 від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18 про те, що надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби виходить за межі судового розгляду суду.
Дискреційні повноваження - це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким. З огляду на положення статті 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Отже, питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
Зважаючи, що питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу/захворювання та їх причинного зв`язку із проходженням військової служби є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, спір стосується дотримання відповідачем процедури прийняття рішень та дослідження всіх документів, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути скаргу представника позивача від 15.08.2025 про перегляд висновку позаштатної постійно – діючої ВЛК при 4-му відділі ІНФОРМАЦІЯ_2 у формі довідки ВЛК № 2025-0723-1345-3013-7 від 23.07.2025 в частині встановлення причинно-наслідкового зв`язку захворювання, з урахуванням висновків, викладених у цьому рішенні, оскільки саме у такий спосіб відповідач зможе обґрунтувати своє рішення і навести обставини, висновки, доводи та докази, яким він буде керуватися при прийнятті рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення даного позову.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягає сума у розмірі 1211,20 грн.
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення 11 Регіональної військово-лікарської комісії, оформленого протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії №2025-1001-1021-5551-7 від 01.10.2025 в частині причинно-наслідкового зв`язку захворювання ОСОБА_1 .
Зобов`язати 11 Регіональну військово-лікарську комісію повторно розглянути скаргу представника позивача від 15.08.2025 про перегляд висновку позаштатної постійно – діючої ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 у формі довідки ВЛК № 2025-0723-1345-3013-7 від 23.07.2025 в частині встановлення причинно-наслідкового зв`язку захворювання ОСОБА_1 , з урахуванням висновків, викладених у цьому рішенні.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань 11 Регіональної військово-лікарської комісії сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )
Відповідач: 11-та Регіональна Військово-лікарська комісія (вул. Князів Коріатовичів, буд. 185, м. Вінниця, код ЄДРПОУ 24979848)
Повний текст рішення складено 03.03.2026.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна