РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року 	справа № 580/3/26 	
	м. Черкаси 	

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження у змішаній (паперовій та електронній) формі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо обчислення пенсії за віком ОСОБА_1 з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 з 01.07.2025р. (в межах 6-ти місячного строку звернення до адміністративного суду) та виплачувати пенсію за віком на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року 1058-IV з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2021 - 2023 роки та виплатити різницю між виплаченою пенсією та перерахованою.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 (надалі – позивач) перебуває на обліку та отримує пенсію за віком в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області (надалі ГУ ПФУ або відповідач) на підставі Закону України від 09.07.2003 р. № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі Закон № 1058-IV). До отримання пенсії за віком позивач з 10.09.2010 р. отримувала пенсію за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-XII). У зв`язку з досягненням відповідного пенсійного віку, позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою від 24.10.2024р. про призначення пенсії за віком згідно Закону № 1058-IV. На підставі даної заяви було здійснено відповідний перерахунок «перехід на інший вид пенсії» та призначено позивачу пенсію за віком. Разом з тим, при обчисленні розміру призначеної пенсії за віком не було застосовано показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме: за 2021 – 2023 роки. Позивач, через свого представника, адвоката Скржешевського М.С., звернулася до відповідача із заявою, в якій просила: провести перерахунок з 24.10.2024р. призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком, з застосуванням, при визначенні заробітної плати для обчислення розміру пенсії, показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме: за 2021 – 2023 роки; виплатити заборгованість (різницю в розмірі пенсії) за період з 24.10.2024р., яка виникла внаслідок неправильного застосування показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, всупереч положенням частини 2 статті 40 Закону № 1058-IV. У відповідь на вказану заяву, відповідач в листі за №13869-13902/Д-02/8- 2300/25 від 05.12.2025р. зазначив, що пехуванням показника середньої зарплати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014 – 2016 роки – 3764,40грн. (який, з урахуванням коефіцієнтів збільшення, на дату переведення на пенсію за віком становить 7994,47грн.). Законодавчі підстави для переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону 1058-IV із застосуванням показника середньої зарплати (доходу) за 2021 – 2023 роки. ез свого представника, адвоката Скржешевського М.С., звернулася до відповідача із заявою, в якій просила: провести перерахунок з 24.10.2024р. призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком, з застосуванням, при визначенні заробітної плати для обчислення розміру пенсії, показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме: за 2021 – 2023 роки; виплатити заборгованість (різницю в розмірі пенсії) за період з 24.10.2024р., яка виникла внаслідок неправильного застосування показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, всупереч положенням частини 2 статті 40 Закону № 1058-IV. У відповідь на вказану заяву, відповідач в листі за №13869-13902/Д-02/8- 2300/25 від 05.12.2025р. зазначив, що пенсію за віком ОСОБА_1 обчислено з урахуванням показника середньої зарплати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014 – 2016 роки – 3764,40грн. (який, з урахуванням коефіцієнтів збільшення, на дату переведення на пенсію за віком становить 7994,47грн.). Законодавчі підстави для переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої зарплати (доходу) за 2021 – 2023 роки відсутні. Отже, відповідач фактично відмовиву застосуваннівищезазначеного показника середньої заробітної плати.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 05.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). 
Відповідач надав відзив на позовну заяву, де зазначив, що згідно з документами пенсійної справи з 10.09.2010 позивачу було призначено пенсію за вислугу років. Із заявою щодо переведення на пенсію за віком позивач звернувся 24.10.2024, із цієї дати переведено на пенсію за віком відповідно відповідно до статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058). Пенсію за віком на дату переведення обчислено з урахуванням страхового стажу 42 роки, заробітної плати за даними системи персоніфікованого обліку з 01.07.2000 до 30.09.2024 з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки - 3764,40 грн x 1,17 (коефіцієнт збільшення з 01.03.2019 середньої заробітної плати в Україні, яка враховується для обчислення пенсії) х 1,11 (коефіцієнт збільшення з 01.05.2020 середньої заробітної плати (доходу) в Україні, яка враховується для обчислення пенсії) х 1,11 (коефіцієнт збільшення 3 01.03.2021 середньої заробітної плати (доходу) в Україні, яка враховується для обчислення пенсії) х 1,14 (коефіцієнт збільшення з 01.03.2022 середньої заробітної плати (доходу) в Україні, яка враховується для обчислення пенсії) х 1,197 (коефіцієнт збільшення з 01.03.2023 середньої заробітної плати (доходу) в Україні, яка враховується заробітної для обчислення пенсії) х 1,0796 (коефіцієнт збільшення з 01.03.2024 середньої плати (доходу) в Україні, яка враховується для обчислення пенсії). Законодавчі підстави для переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) за 2021-2023 роки відсутні. Тому, відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю.
Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив таке.
ОСОБА_1 (надалі – позивач) перебуває на обліку та отримує пенсію за віком в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області (надалі ГУ ПФУ або відповідач) на підставі Закону України від 09.07.2003 р. № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі Закон № 1058-IV).
До отримання пенсії за віком позивач з 10.09.2010 р. отримувала пенсію за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-XII).
У зв`язку з досягненням відповідного пенсійного віку, позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою від 24.10.2024р. про призначення пенсії за віком згідно Закону № 1058-IV. На підставі даної заяви було здійснено відповідний перерахунок «перехід на інший вид пенсії» та призначено позивачу пенсію за віком.
Разом з тим, при обчисленні розміру призначеної пенсії за віком не було застосовано показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме: за 2021 – 2023 роки.
06.11.2025 р. позивач, через свого представника, адвоката Скржешевського М.С., звернулася до відповідача із заявою, в якій просила: провести перерахунок з 24.10.2024р. призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком, з застосуванням, при визначенні заробітної плати для обчислення розміру пенсії, показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме: за 2021 – 2023 роки; виплатити заборгованість (різницю в розмірі пенсії) за період з 24.10.2024р., яка виникла внаслідок неправильного застосування показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, всупереч положенням частини 2 статті 40 Закону № 1058-IV.
У відповідь на вказану заяву, відповідач в листі за №13869-13902/Д-02/8-2300/25 від 05.12.2025р. зазначив, що пенсію за віком ОСОБА_1 обчислено з урахуванням показника середньої зарплати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014 – 2016 роки – 3764,40грн. (який, з урахуванням коефіцієнтів збільшення, на дату переведення на пенсію за віком становить 7994,47грн.). Законодавчі підстави для переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої зарплати (доходу) за 2021 – 2023 роки відсутні.
Отже, відповідач фактично відмовиву застосуванні вищезазначеного показника середньої заробітної плати.
Не погодившись з такими діями відповідача, представник позивача звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.
Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, особливості призначення, перерахунку і виплати пенсій врегульовано Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-IV (надалі - Закон №1058-IV).
Статтею 1 Закону № 1058-ІV встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.
Згідно зі статтею 9 Закону №1058-ІV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до статті 10 Закону №1058-ІV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.
Статтею 27 Закону №1058-ІV встановлено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою: П= Зп х Кс, де: П - розмір пенсії; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи.
Згідно із частиною другою статті 40 Закону №1058-ІV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
У разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.
Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою: Кз = Зв : Зс, де: Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи; Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини 5 статті 10 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” - за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь.
Сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), визначається за формулою: Зв = З + Зд, де: Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); З - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої фактично сплачено страхові внески згідно з цим Законом за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); Зд - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, розрахована виходячи із передбаченої частини 3 статті 24 цього Закону доплати, за місяць, за який визначається коефіцієнт заробітної плати (доходу), і яка визначається за формулою: Зд=Д/Тх-100%, де Д - сума доплати, здійснена відповідно до частини 3 статті 24 цього Закону; Т - розмір страхового внеску до солідарної системи у відповідному місяці.
У разі відсутності на момент призначення пенсії даних про щомісячну середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за попередні місяці для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) враховується щомісячна середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за наявний попередній місяць з наступним перерахунком коефіцієнта заробітної плати (доходу) після отримання даних про щомісячну середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за місяць (місяці), що передує зверненню за призначенням пенсії.
При обчисленні коефіцієнта заробітної плати (доходу) за періоди сплати страхових внесків за застрахованих осіб, зазначених у пунктах 8, 13 і 14 статті 11 цього закону та за періоди, які включаються до страхового стажу згідно з абзацом 3 частини першої статті 24 цього Закону, враховується мінімальний розмір заробітної плати.
Згідно із частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви, на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Отже, наведені приписи свідчать про те, що лише при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватись норми частини третьої статті 45 Закону №1058-ІV в частині застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Так, судом встановлено, що позивача з 24.10.2024 переведено на пенсію за віком, відповідно до Закону №1058-ІV.
Таким чином, за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-ІV позивач звернулась вперше у жовтні 2024 року, тоді як пенсію за вислугу років їй було призначено з 10.09.2010 відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення”, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж ті, що визначені Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді.
Зокрема, у постанові від 10.07.2018 у справі № 520/6808/17 Верховний Суд зазначив, що частиною третьою статті 45 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Таким чином, беручи до уваги зазначені висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах, суд погоджується з висновком про те, що в цьому випадку при призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у 2024 році мала застосовуватися середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якого сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення позивача за призначенням пенсії, тобто за 2021-2023 роки.
Аналогічний правовий висновок міститься, зокрема у постанові Верховного Суду від 09.06.2021 у справі № 367/1276/17.
Згідно із частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, суд вважає, протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови у проведенні перерахунку позивачу пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення позивача за призначенням пенсії, тобто за 2021-2023 роки.
Під час обрання способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
Надаючи оцінку частині позовних вимог щодо зобов`язання виплатити різницю між виплаченою пенсією та перерахованою, суд зазначає наступне.
Враховуючи, що Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області взагалі відмовлено позивачу у перерахунку його пенсії з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2021-2023 роки, відповідач ще не ухвалював рішення щодо перерахунку призначеної позивачу пенсії на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача щодо виплати різниці, у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені, отже позов у цій частині є передчасним та задоволенню не підлягають
Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.
Верховний Суд висновує у справі №6-951цс16: вимога вчинити дії у майбутньому не може бути задоволена, оскільки захисту належить тільки порушене право.
Відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України суд у конкретній справі вирішує спір, предмет якого існує на час розгляду справи, і не може приймати рішення на майбутнє. Судовому захисту належать порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому.
За таких обставин, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 139 КАС України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Суд не включає до складу судових витрат, що належать розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. 
Враховуючи, що позивач сплатив судовий збір у сумі 968,96грн, позовні вимоги задоволено частково, тому наявні правові підстави для стягнення судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача 484,48грн.
Керуючись статтями 2-14, 138-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо обчислення пенсії за віком ОСОБА_1 з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська 23, м. Черкаси, 18000, код ЄДРПОУ 21366538) перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року 1058-IV з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2021 - 2023 роки з якої сплачені страхові внески, починаючи з 01.07.2025р. 
У задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська 23, м. Черкаси, 18000, код ЄДРПОУ 21366538) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок.
Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі застосування судом частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя 	Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ