"19" березня 2026 р. Справа № 363/5959/25

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року        м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Лукач О.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Вишгородського РУП ГУНП в Київській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: 
АДРЕСА_2 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №470633 від 01.10.2025, цього самого дня, о 17:00, в с. Нові Петрівці, вул. Вишгородська - вул. Івана Франка, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «TOYOTA RAV-4 HYBRID», номерний знак НОМЕР_1 , на перехресті нерівнозначних доріг рухаючись по другорядній дорозі, не переконалась, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, не надала дорогу автомобілю «ФОРД», номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , рухаючись по головній дорозі, внаслідок чого сталося зіткнення, яке призвело до пошкодження транспортних засобів. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушила пункт 16.11 Правил дорожнього руху України за що передбачена адміністративна відповідальність згідно із статтею 124 КУпАП. 
До вказаного протоколу про адміністративне правопорушення додано: схему ДТП, письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також відеозапис з нагрудних камер інспекторів під час оформлення ДТП.
Під час розгляду справи судом 26.01.2026, ОСОБА_1 категорично заперечувала наявність у її діях складу адміністративного правопорушення та порушень пункту 16.11 ПДР України, виклавши свої пояснення письмо, зокрема зазначає, що нею вжито усіх необхідних заходів, щоб здійснити виїзд на перехресті біля ресторану Georgian Factory, де були припарковані автомобілі, які перекривають частину проїжджої частини, що обмежують видимість руху на проїжджій частині для автомобілів, які виїжджають на головну дорогу перехрестя, та дана ділянка має ускладнену видимість і через загин дороги. Так, виїжджаючи на головну дорогу з двостороннім рухом, яка має лише по одній смузі для руху в кожному з напрямків, вона переконалася у відсутності будь-якого транспорту, який би рухався з парку Межигір?я в її напрямку, та почала здійснювати поворот ліворуч в сторону парку Межигір?я і побачила автомобіль, яким керував ОСОБА_2 , що рухався в напрямку від парку Межигір?я, очевидно, з перевищенням дозволеного швидкісного режиму, не в правій смузі основної дороги, а в лівій. Вважає, що якби ОСОБА_2 рухався б правою смугою, то удар прийшовся б на ліву передню частину (з боку водія) та бампер її автомобіля, оскільки її автомобіль вже перебував у цій смузі. В той час автомобіль, яким кермував ОСОБА_2 зазнав би пошкоджень також передньої частини бамперу. Натомість в її автомобіля постраждала права передня частина (збоку переднього пасажирського сидіння) бамперу, а у автомобіля яким керував ОСОБА_2 пошкоджень зазнали лише праві задні дверцята, що підтверджується схемою ДТП. ОСОБА_1 вказує, що фактично ОСОБА_2 здійснив спробу об`їхати її автомобіль, проте через велику швидкість та недостатню ширину смуги і крутий поворот дороги, занадто різко повернув праворуч у зв`язку з чим задньою правою частиною свого автомобіля зачепив праву передню частину її. Також, ОСОБА_1 зазначає, що як тільки вона помітила автомобіль, яким керував ОСОБА_2 , різко загальмувала, проте від удару її автомобіль ледь від`їхав назад, що помітно на схемі ДТП. Вважає, що, якби вона дійсно вчинила інкриміноване їй адміністративне правопорушення, то пошкодження б автомобілів мали зовсім інший характер, натомість, ОСОБА_2 не було враховано дорожню обстановку при виборі безпечної швидкості руху, у зв`язку з чим було порушено п. 12.1 ПДР. Також він не пригальмував наближаючись до пішохідного переходу, щоб дозволило йому вчасно зреагувати та уникнути зіткнення з її автомобілем, чим порушив вимоги глави 18 ПДР. Окрім цього відповідно до п. 11.3 ПДР, на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об?їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу. Оскільки ОСОБА_1 було розпочато заїзд на зустрічну для ОСОБА_2 смугу та наявність суцільної лінії дорожньої розмітки, згідно вищевказаної норми, ОСОБА_2 не мав права рухатись зустрічною для нього смугою, а у випадку відсутності такої дорожньої розмітки, саме вона б мала пріоритет проїзду в цій смузі.
Також, у судовому засіданні ОСОБА_1 надано диск: із двома відеофайлами на яких зафіксовано територію біля ресторану з припаркованими автомобілями та на перехресті на час проведення нею зйомки, але після закінчення оформлення ДТП; із записами фотознімків пошкоджень, які утворилися на обох транспортних засобах, в результаті ДТП; із записом фотознімків проїзної частини в межах перехрестя, які також здійснено після закінчення оформлення ДТП.
У судове засідання, призначене на 26.01.2026, водій автомобіля «ФОРД» ОСОБА_2 не з`явився, поважності причин неявки не повідомив.
ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотанням про примусовий привід свідка 
ОСОБА_2 посилаючись на те, що вона заперечує свою винуватість у порушенні Правил дорожнього руху України та має намір заявити клопотання про проведення судової авто-технічної експертизи на підтвердження її невинуватості та для цього необхідно допитати іншого учасника ДТП – ОСОБА_2 , який систематично ухиляється від явки до суду.
У задоволенні вказаного клопотання судом було відмовлено, враховуючи відсутність систематичної неявки ОСОБА_2 , який з`явився у перше судове засідання, яке не відбулося через неявку самої ОСОБА_1 , а інші – через апеляційне оскарження ОСОБА_1 постанови суду від 20.10.2025, а також, що, з урахуванням положень статті 269 КУпАП – ОСОБА_2 , щодо якого не складався протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення внаслідок ДТП, яка мала місце 01.10.2025, а його складено щодо ОСОБА_1 , належить до категорії осіб, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду. При цьому статус свідка, визначено у статті 272 КУпАП – свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі. ОСОБА_1 не порушувалося перед судом питання про допит ОСОБА_2 в якості свідка, його не було викликано до суду у цьому статусі та не отримано він нього згоди на його допит як свідка.
Так, у матеріалах справи містяться письмові пояснення ОСОБА_2 від 01.10.2025, згідно яких, він рухався по вулиці Франка в бік м.Києва, зі швидкістю 50 км/год, та біля ресторану Georgian Factory в нього в`їхав автомобіль TOYOTA RAV-4 HYBRID», номерний знак НОМЕР_1 , що виїхав з вулиці під знак «дати дорогу» та почав виїжджати перед ним за метрів 10, він спробував уникнути ДТП і почав ухилятися вліво, але Тойота не зупинилася поки не в`їхала в нього.
03.02.2026 до суду ОСОБА_1 подано клопотання про призначення у справі судової автотехнічної експертизи, оскільки, за відсутності у неї можливості отримати та надати суду докази на підтвердження її невинуватості у порушенні пункту 16.11 ПДР України, що їй інкриміновано, вона просить призначити вказану експертизу, проведення якої доручити експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, сформулювавши 16 питань, які на її думку мають значення для вирішення справи. 
У судовому засіданні 05.02.2026, ОСОБА_1 підтримала клопотання та просила задовольнити його в повному обсязі порушених нею перед експертом питань.
Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 05.02.2026 клопотання ОСОБА_1 задоволено частково. Призначено у справі №363/5959/25 (провадження №3/363/2348/25) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судову автотехнічну експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання: 
1.Якою була фактична оглядовість (видимість) проїжджої частини основної дороги для водія автомобіля Toyota, д.н.з. НОМЕР_3 , у момент його під`їзду до неї, з урахуванням конфігурації дороги (загину) та розміщення припаркованих транспортних засобів відповідно до фотоматеріалів справи, з урахуванням того, що зазначені фотознімки зроблені у різний час та відображають різну дорожню обстановку?
2. Якою була швидкість руху транспортних засобів Ford, д.н.з. НОМЕР_4 , та Toyota, д.н.з. НОМЕР_3 , безпосередньо перед зіткненням, з урахуванням характеру механічних пошкоджень, зафіксованих у схемі ДТП та фотоматеріалах, наданих ОСОБА_3 26.01.2026?
3. Яким був гальмовий та зупинний шлях транспортного засобу Ford, д.н.з. НОМЕР_4 , за умов дорожньої обстановки, що склалася на місці ДТП?
4. Яким було взаємне розташування транспортних засобів Ford, д.н.з. НОМЕР_4 , та Toyota, д.н.з. НОМЕР_3 , відносно меж проїжджої частини безпосередньо перед зіткненням?
5. Якою була траєкторія руху транспортних засобів Ford, д.н.з. НОМЕР_4 , та Toyota, д.н.з. НОМЕР_3 , безпосередньо перед моментом зіткнення?
6. Чи мав водій транспортного засобу Ford, д.н.з. НОМЕР_4 , технічну можливість уникнути зіткнення з транспортним засобом Toyota, д.н.з. НОМЕР_3 , за наявних дорожніх умов?
7. Як з технічної точки зору та згідно вимог Правил дорожнього руху України повинен був діяти водій автомобіля марки Toyota, д.н.з. НОМЕР_3 в даній дорожній обстановці, щоб уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди?
8. Як з технічної точки зору та згідно вимог Правил дорожнього руху України повинен був діяти водій автомобіля марки Ford, д.н.з. НОМЕР_4 , в даній дорожній обстановці, щоб уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди?
9.Чи перебували дії водія транспортного засобу Ford, д.н.з. НОМЕР_4 , з технічної точки зору, у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди?
10. Що з технічної точки зору стало причиною ДТП?
Проведення судової автотехнічної експертизи доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (КНДІСЕ), попередивши їх про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України. 
Вихідні дані для проведення експертизи визначити за даними, вказаними у: протоколі про адміністративне правопорушення, схемі ДТП, письмових поясненнях ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 01.10.2025, письмових пояснень ОСОБА_1 від 26.01.2026, відеозаписах з нагрудних камер інспекторів під час оформлення ДТП, відеофайлах та фотознімках, що містяться на диску, наданому ОСОБА_3 26.01.2026.
12.02.2026 ОСОБА_1 подала до суду заяву про відвід судді Лукач О.П. від розгляду справи, у задоволенні якої постановою Вишгородського районного суду Київської області від 16.02.2026 відмовлено з підстав та мотивів, зазначених у вказаному судовому рішенні.
03.03.2026 матеріали адміністративної справи №363/5959/25 повернулися до із експертної установи до суду з висновком експерта за результатами проведення судової авто технічної експертизи №1201/1202/26-52 від 16.02.2026.
Відповідно до висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (КНДІСЕ) №1201/1202/26-52 від 16.02.2026, наданого за результатами проведення судової автотехнічної експертизи, в дорожньо-транспортній ситуації, яка досліджувалася, з технічної точки зору:
у даній дорожній обстановці з моменту виникнення небезпеки для руху водій автомобіля Ford, д.н.з. НОМЕР_4 , ОСОБА_2 не мав технічну можливість уникнути зіткнення із автомобілем Toyota, д.н.3. НОМЕР_3 , шляхом застосування екстреного гальмування для зупинки свого транспортного засобу до місця зіткнення. Наявність технічної можливості у водія автомобіля Ford, д.н.3. НОМЕР_4 , ОСОБА_4 уникнути зіткнення з автомобілем Тоуота, д.н.з. НОМЕР_3 , визначається лише для застосування водієм екстреного гальмування 
(п. 6 висновку);
у даній дорожній обстановці водій автомобіля Toyota, д.н.з. НОМЕР_5 , ОСОБА_5 перебуваючи на другорядній дорозі на нерегульованому перехресті перед початком виїзду на головну дорогу з технічної точки зору мала виконувати обсяг вимог п.п.10.1, 16.11 ПДР 
(п. 7 висновку);
у даній дорожній обстановці водій автомобіля Ford, д.н.3. НОМЕР_6 , ОСОБА_2 рухаючись по головній дорозі при виникненні небезпеки для його руху з технічної точки зору мав діяти у відповідності з вимогами п.12.3 ПДР (п. 8 висновку);
у даній дорожній обстановці з технічної точки зору причинний зв`язок між діями водія автомобіля Ford, д.н.з. НОМЕР_4 , ОСОБА_2 і виникненням даної ДТП – відсутній 
(п. 9 висновку). 
у даній дорожній обстановці з технічної точки зору причиною виникнення даної пригоди є ненадання водієм автомобіля Toyota, д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_1 переваги на рух водію автомобіля Ford, д.н.з. НОМЕР_4 , ОСОБА_2 , тобто причиною виникнення даної пригоди є дії водія Toyota, д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_1 , які не відповідають обсягу вимог п.п. 10.1, 16.11 ПДР (п.10 висновку). 
Відповіді на питання, поставлені судом перед експертом за номером 1 – 5, надати виявилося не можливим, у зв`язку із недостатністю об`єктивних даних.
У судовому засіданні, призначеному на 19.03.2026, ОСОБА_1 , не погоджуючись із вказаним вище висновком судової автотехнічної експертизи, подала клопотання про визнання його недопустимим доказом, вказуючи, що експертом при проведенні експертизи використовувалися законодавчі і нормативно-правові акти, методики, науково-технічна та довідкова література, серед яких відсутні законодавчі акти, а висновки зроблені експертом, який керувався не нормами законодавства України, не дозволеною рекомендованою науково-технічною та довідковою літературою, що викликає сумніви в науковій обґрунтованості висновку. ОСОБА_1 , аналізуючи обставини ДТП, яка мала місце 01.10.2025, у порівнянні з дослідженнями експерта та його висновками, вказує про неповноту дослідження, здійсненого експертом, а висновок експерта №1201/1202/26-52 від 16.02.2026, на її думку, є необ`єктивним, суперечним та експерт вийшов за межі своїх повноважень, визнавши її винуватою, з правової точки зору, у порушення правил дорожнього руху.
Крім цього, ОСОБА_1 , стверджуючи про відсутність у її діях складу адміністративного правопорушення, подала до суду клопотання про закриття провадження у справі на підставі пунктів 1 та 7 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Суд заслухавши особу, щодо якої складено протокол, – ОСОБА_1 , вивчивши матеріали адміністративної справи та дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, вважає доведеним факт наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, з таких підстав.
Положеннями статті 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Частиною першою статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.
Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.
Так, згідно із пунктом 1.1 Правил дорожнього руху України (далі – ПДР України) ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 16.11 Правил дорожнього руху України встановлено, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
Відповідно до пункту 1.9 Правил дорожнього руху України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Статтею 124 КУпАП передбачено, що порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно із статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
У даному випадку, за нормами КУпАП, суду належить вирішити правове питання щодо наявності або відсутності факту порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України з урахуванням зібраних доказів.
Так, обставини, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №470633 від 01.10.2025, щодо порушення ОСОБА_1 пункту 16.11 ПДР України, підтверджується схемою місця ДТП, з якими, під час їх складання, погодилася ОСОБА_1 , а також висновком судової автотехнічної експертизи №1201/1202/26-52 від 16.02.2026, є достатніми для повного розуміння, не створюють подвійного тлумачення та таких відомостей достатньо для правильної кваліфікації адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та вчиненого ОСОБА_1 .
Доказів, які б спростовували встановлені обставин, суду не надано, а заперечення ОСОБА_1 , викладені у письмових поясненнях під час судового розгляду, не спростовують встановлені обставини та ґрунтуються на припущеннях і розцінюються судом як такі, що спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності.
Водночас, з урахуванням відеозапису з нагрудних камер інспекторів під час оформлення 01.10.2025 ДТП, на якому зафіксовано розташування транспортних засобів учасників ДТП та, частково – транспортних засобів, припаркованих біля ресторану, що долучено до протоколу про адміністративне правопорушення, убачається, що на фотознімках, та на відеозаписах, здійснених ОСОБА_1 після ДТП і завершення його оформлення працівниками поліції, коли її автомобіль розташований уже у зворотному від місця ДТП, напрямку руху, що записано на диск, наданий ОСОБА_1 у судовому засіданні 26.01.2026, зафіксовано паркування біля ресторану автомобілів різних моделей та габаритів, у зв`язку з чим, не є можливим встановити, які саме автомобілі були припарковані біля ресторану і могли бути перешкодою для руху автомобіля ОСОБА_2 01.10.2025 о 17:00.
Аргументи ОСОБА_1 щодо недопустимості відеозапису на диску DVD-R як доказу, суд зазначає, що на ньому зафіксовано обставини, які мали місце після ДТП та під час оформлення працівниками поліції матеріалів пригоди, фіксування розташування транспортних засобів та їх пошкодження, що відбувалося у дійсності та не заперечується ОСОБА_1 і оцінюється судом у сукупності із іншими доказами у справі. Про наявність цього відеозапису було зазначено у пункту 10 протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №470633 від 01.10.2025.
Суд враховує висновок експерта №1201/1202/26-52 від 16.02.2026 оскільки, він ґрунтується на об`єктивній оцінці дій учасників ДТП у співставленні з вимогами ПДР України, тому приймається судом як доказ у розумінні статті 251 КУпАП, відхиляючи аргументи ОСОБА_1 щодо його неналежності як доказу, оскільки, у досліджуваній дорожньо-транспортній ситуації в діях водія автомобіля Toyota, д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_1 експертом, з технічної точки зору (не з правової), встановлено невідповідності її дій вимогам Правил дорожнього руху, що перебувають у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.
На думку судді, висновок експерта є належним чином мотивованим і обґрунтованим, складений експертом, що має стаж експертної роботи 24 роки, відповіді та висновки експерта не допускають їх подвійного тлумачення і не містять суперечностей.
Судовий експерт був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків, встановлену ст.ст. 384, 385 КК України.
Посилання ОСОБА_1 на те, що автомобіль під керуванням ОСОБА_2 рухався із перевищенням швидкості не виключає наявності у її діях порушень вимог пункту 16.11 ПДР України, та з`ясування відомостей щодо наявності у діях водія автомобілю «ФОРД» ОСОБА_2 порушень швидкісного режиму, виходить за межі протоколу, який надійшов до суду для розгляду, окільки в межах даного судового провадження відбувається судовий розгляд справи про адміністративне правопорушення виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, а тому у суду відсутні правові підстави для перевірки обставин щодо порушення ОСОБА_2 ПДР під час ДТП, яка мала місце 01.10.2025. Встановлення вини особи у порушенні нею ПДР, що є підставою для її притягнення до адміністративної відповідальності, без наявності висунутого проти неї обвинувачення у формі складання протоколу компетентним суб`єктом владних повноважень, призведе до порушення права останньої на захист від конкретного адміністративного обвинувачення, що є неприпустимим.
Таким чином, проаналізувавши сукупність досліджених доказів, суд вважає доведеною, поза розумним сумнівом, вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки вона, керуючи транспортним засобом Toyota, д.н.з. НОМЕР_3 , на перехресті нерівнозначних доріг рухаючись по другорядній дорозі, не переконалась, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, не надала дорогу автомобілю Ford, д.н.з. НОМЕР_4 , яким керував ОСОБА_2 , рухаючись по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів у місці в`їзду на головну дорогу, що спричинило пошкодження обох автомобілів.
Отже суд дійшов висновку про те, що у справі зібрана достатня кількість достовірних, належних та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Водночас, суд ураховує, що ДТП сталось 01.10.2025 .
Відповідно до статті 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.
Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.
При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених статтею 38 КУпАП, необхідно враховувати положення статті 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.
Пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.
Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.
Таким чином, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, слід закрити у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, а не за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, як вона просила.
Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір стягується у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення. Враховуючи, що провадження у даній справі слід закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, відповідно, судовий збір стягненню не підлягає.
Керуючись статями 7, 9, 38, 40-1, 124, 245, 247, 251, 252 280, 283–285, 287 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

провадження у справі щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП закрити з підстав, передбачених пунктом 7 статті 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. 
Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Повний текст постанови буде складено 30.03.2026.

Суддя           О.П. Лукач