П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/27481/25	

Перша інстанція: суддя Іванов Е.А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Шевчук О.А.,
суддів: Бойка А.В., Єщенка О.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дії протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИЛА:
У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 23.07.2025 № 155250035812; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 05.07.1993 – 31.07.2001, до пільгового стажу що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 період роботи з 01.01.2016 по 15.07.2025, та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з дня звернення, а саме – 16.07.2025. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 23.07.2025 № 155250035812 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах (Список №1). 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1 період роботи з 01.01.2016 по 15.07.2025р. на посаді рентгенолаборанта та до страхового стажу зарахувати період роботи з 05.07.1993 – 31.07.2001р.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.07.2025 року про призначення пенсії та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду. 
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову по справі, якою у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначається, що період роботи зазначений у пільговій довідці від 15.07.2025 № 29 потребує уточнення, оскільки посада, на якій працювала позивач, не відповідає посаді згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461. Позивачем уточнюючу довідку до пенсійного органу не надано.
Також, апелянт наголошує, що згідно з записом № 2 трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 05.07.1993 прийнята на посаду медичної сестри відділення полосної хірургії Військово Морського Краснознаменного госпіталю ім. Академика Пирогова М.І. (наказ № 186 від 5.07.1993), проте як трудова книжка заповнена 15.10.1997, що не відповідає вимогам Інструкції № 58.
Апелянт звертає увагу, що вказані вище відомості є суттєвими для зарахування певного періоду роботи до страхового стажу позивача.
Висновки суду першої інстанції про те, що відповідальність за порядок ведення трудових книжок лежить на роботодавцю є необґрунтованими, оскільки суд не врахував, що і позивач також повинен докласти певних зусиль для підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії. 
Тому, враховуючи вищезазначене, апелянт вважає, що оскаржуване рішення є необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню. 
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в її задоволенні.
Позивач просить звернути увагу, що пільговий стаж позивача підтверджується не тільки даними трудової книжки. Також до управління було надано копії наказів: головного лікаря КУ «Міська поліклініка 6» №110 від 16.06.2016 року про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільги та компенсації, передбачені чинним законодавством з додатком №1; Директора КНП «Консультаційно-діагностичного центру 6» ОМР від 03.04.2019 № 113/1 про результати атестації робочих місць за умовами праці у рентген відділенні, з яких вбачається, що робочі місця серед яких "рентгенолаборант" за своїми умовам відповідають вимогам на пільгове пенсійне забезпечення за списком №1. Таким чином, підприємства підтверджують пільговий характер роботи позивача.
Також зазначає, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист під час вирішення питання призначення пенсії за віком.
Відповідно до частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 1974 р.н., яка має медичну освіту за дипломом №030112 від 30.06.1993 року звернулась 16.07.2025 року до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком по Списку №1. 
Її заява за принципом екстериторіальності була передана на вирішення до ГУ ПФУ в Запорізькій області та Рішенням якого №155250035812 від 23.07.2025 року відмовлено в призначені пенсії оскільки на момент звернення 16.12.2024 року не має права на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1. Та у рішенні вказано, що в результаті розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано: період роботи з 05.07.1993 року по 31.07.2001 року згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 15.10.1997 року (стаж зараховано частково з 13.12.1994 року по 12.12.1997 рік догляд за дитиною до трьох років ІНФОРМАЦІЯ_1 та з 01 01.1998 по 31.07.2001 рік згідно даних в Реєстрі застрахованих осіб Державного Реєстру загальнообов`язкового державною соціального страхування), оскільки дата початку роботи раніше, ніж дата заповнення вищезазначеної трудової книжки. Вказаний період роботи потребує уточнення. Додатково зазначено, шо не враховано пільгову довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №29 від 15 07.2025 року, оскільки посада «рентгенолаборант рентгенологічного відділення та кабінету» згідно вищезазначеної пільгової довідки не відповідає посаді «молодші спеціалісти з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів), а також молодші спеціалісти з медичною освітою, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок)» згідно Постанови Кабінету Міністрів України №461 від 24 06.2016 року. Вказана інформація потребує уточнення
Позивач не погодився із вказаним рішенням та звернувся до суду з позовом. 
Вирішуючи спір суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та зазначив, що за новою редакцією Списку № 1 та Положення про атестацію молодших спеціалістів з медичною освітою, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 23.11.2007 №742, посада ренгенлаборанта відноситься до номенклатури посад молодших спеціалістів з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів), а матеріалами справи підтверджується, що позивач у спірний період працювала і виконувала постійну роботу рентгенлаборанта, що передбачено Списком №1. 
Також, суд зазначив, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення періодів роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
В свою чергу, суд дійшов висновку , що належним способом захисту порушеного права, з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення та перерахунку пенсії, є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За такого правового регулювання, колегія суддів переглядає висновки суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги та не вступає в обговорення та оцінку судового рішення суду першої інстанції, в тій частині, яка не оскаржена.
Відповідно до ст.9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV (далі – Закон №1058-IV) відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною першою статті 114 Закону №1058-IV передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Аналогічні за своїм змістом положення визначено п. «а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
За приписами п.2 Розділу XV «Перехідні положення» Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Згідно пунктів 1-3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.
У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. (п.20 Порядку №637)
Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005р. №383 затверджено Порядок застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, пунктом 3 якого передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992р.
Згідно п.10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637.
Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку, що необхідною умовою для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №36 затверджено Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016р. №461, яка набрала чинності з 03.08.2016р., затверджено нову редакцію Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Зокрема, були внесені зміни до розділу XIX Списку №1, у даний розділ включені посади молодших спеціалістів з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів), а також молодших спеціалістів з медичною освітою, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок).
Варто зазначити, що на підставі пункту 4.14 наказу Міністерства охорони здоров`я України від 23.11.2007р. №742 «Про атестацію молодших спеціалістів з медичною освітою» посаду «рентгенолаборант» віднесено до молодших спеціалістів з медичною освітою.
Отже, ця позиція Списку №1 поширена і на рентгенолаборантів, у т. ч. рентгенівських відділень, за умови зайнятості повний робочий день на роботах і в умовах, передбачених Списком №1, що має бути підтверджено результатами атестації робочих місць за умовами праці.
Професійна назва «рентгенолаборант» міститься у Національному класифікаторі професій України ДК 003:2010, затвердженому наказом Держспоживстандарту від 28.07.2010р. №327.
В редакції Списку №1, введеному в дію постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016р. №461, законодавець пішов шляхом не зазначення в Списку №1 конкретних посад згідно з Національним класифікатором професій України ДК 003:2010, а шляхом зазначення всієї номенклатури спеціальностей «молодших спеціалістів з медичною освітою».
Зазначений підхід розкривається в Положенні про атестацію молодших спеціалістів з медичною освітою, затвердженому наказом Міністерства охорони здоров`я України від 23.11.2007р. №742.
Згідно п.1.6, п.4.14 Положення про атестацію молодших спеціалістів з медичною освітою та пункту 12 «Рентгенологія» додатку 1 до п.1.6 цього Положення, атестація проводиться за спеціальностями, передбаченими Номенклатурою спеціальностей молодших спеціалістів з медичною освітою (додаток 1) з урахуванням вимог кваліфікаційних характеристик молодших спеціалістів з медичною освітою. При цьому, робота на посаді рентгенолаборанта зараховується до стажу роботи за спеціальністю «рентгенологія», що включена до номенклатури спеціальностей молодших спеціалістів з медичною освітою.
А відтак, позиція Списку №1 «молодші спеціалісти з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів)», поширюється на рентгенолаборантів у разі їх зайнятості повний робочий день на роботах і в умовах, передбачених цією позицією списку.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, згідно наявних копій наказів: головного лікаря КУ «Міська поліклініка 6» №110 від 16.06.2016 року про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільги та компенсації, передбачені чинним законодавством з додатком №1; Директора КНП «Консультаційно-діагностичного центру 6» ОМР від 03.04.2019 № 113/1 про результати атестації робочих місць за умовами праці у рентген відділенні, встановлено, що робочі місця серед яких "рентгенолаборант" за своїми умовам відповідають вимогам на пільгове пенсійне забезпечення за списком №1.
Таким чином, період роботи позивача в період з 01.01.2016 року по 15.07.2025 року підлягають зарахуванню до пільгового стажу за Списком №1.
В свою чергу, що стосується періоду роботи з 05.07.1993 по 31.07.2001 та доводів апелянта в цій частині, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з п.2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту України 20.09.1993 №58 (далі - Інструкція, у редакції, чинній на дату заповнення відповідних періодів роботи позивача), заповнення трудової книжки вперше провадиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. 
Відповідно до п.2.4 вказаної Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993". Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Пунктом 2.6, 2.9 Інструкції передбачено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.
Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інше мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.
Колегія суддів зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення мене конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.
При цьому, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, однак, матеріали справи не містять доказів вчинення відповідачем таких дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити страховий стаж позивача.
Таким чином, недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідних періодів роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії та позбавляти позивачку конституційного права на соціальний захист та вирішення питання призначення пенсії. Підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Повторюючись, колегія суддів звертає увагу на те, що трудова книжка позивача містить дані про періоди трудової діяльності, а сумніви апелянта щодо можливості зарахування цих періодів робіт до страхового стражу не знайшли свого обґрунтованого підтвердження.
Відповідачем не надано доказів, які б підтверджували той факт, що ним вчинялись певні дії щодо здійснення зустрічної перевірки первинних документів для підтвердження спірного періоду, а також доказів того, що позивач не виконував трудові обов`язки у спірний період або що вказаний період не відповідає дійсності.
У зв`язку із чим, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що доводи відповідача про відсутність правових підстав для зарахування спірного періоду робіт позивача до страхового стажу є необґрунтованими та не відповідають законодавству, що регулює спірні правовідносини.
Колегія суддів враховує, що судом не встановлено недостовірності або інших ознак юридичної дефектності трудової книжки позивача, а тому на переконання суду її належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі.
Таким чином, приймаючи рішення від 23.07.2025 № 155250035812 ГУ ПФУ в Запорізькій області не виконало свого обов`язку щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів. Оскільки відповідальним за опрацювання заяви позивача та прийняття відповідного рішення є, в даному випадку, визначений у встановленому порядку територіальний орган Пенсійного фонду – ГУ ПФУ в Запорізькій області, а тому саме на нього має бути покладено й обов`язок відновлення порушених прав позивача, що було вірно зроблено судом першої інстанції.
Таким чином, доводи апеляційної скарги ГУ ПФУ в Запорізькій області не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про часткове задоволення позову, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача колегія суддів не вбачає.
Отже, слід констатувати, що доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять аргументів, яким би не була надана правова оцінка судом першої інстанції. Будь-яких інших доводів, які б могли свідчити про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, апеляційна скарга не містить.
Відповідно до вимог статті 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Оскільки суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення відсутні.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України

Головуюча суддя О. А. Шевчук 

суддя А. В. Бойко

суддя О. В. Єщенко