Справа № 638/1252/26
Провадження № 2-а/638/90/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року    м. Харків
Шевченківський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Малахової О.В., за участю секретаря судового засідання Дрозденко У.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Сінькевича Тараса Олеговича, Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – Позивач, ОСОБА_2 ), представник – адвокат Моісеєнко О.М., звернувся із позовом до Сінькевича Тараса Олеговича – інспектора ВБДР УПП у Вінницькій області, Департаменту патрульної поліції (далі – Відповідачі), у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №6519383 від 16.01.2026, винесену інспектором ВБДР Управління патрульної поліції у Вінницькій області майором поліції Сінькевичем Тарасом Олеговичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП); закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, судові витрати просить покласти на Відповідача.
Ухвалою від 09.02.2026 відкрито провадження у справі.
Представник Відповідача - Департаменту патрульної поліції, надав відзив на позов, у якому просить відмовити у позові, зазначивши про необґрунтованість позовних вимог, оскільки відсутні підстави для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Стверджує, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №6519383 від 16.01.2026 відповідає вимогам законодавства. Крім того, надав пояснення стосовно обставин за яких складена оскаржувана постанова, вказавши, що під час несення служби 16.01.2026 екіпажем патрульної поліції, на а/д М30 412 км зупинено R 420 LA4X2MЕВ д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого керував транспортним засобом з з технічною несправністю, з якою експлуатація заборонена, а саме відсутня гайка кріплення переднього правого колеса, чим порушив пункт 31.4.5 Правил дорожнього руху та скоєно правопорушення передбачене частиною першою статті 121 КУпАП. Інспектор ВБДР УПП у Вінницькій області ДПП Сінькевич Т.О. підійшов до водія – ОСОБА_1 , під час спілкування з яким повідомив про зазначене порушення, а саме, відсутність гайки кріплення переднього правого колеса. До відзиву додав фото та відеозапис з місця зупинки транспортного засобу.
Представник Позивача надав відповідь на відзив на позов, у якому зазначив: Відповідач не надав доказів керування транспортним засобом, транспортний засіб Позивача на момент контакту з працівниками поліції перебував у нерухомому стані; подані Відповідачем фотознімки не містять жодних об`єктивних ознак, які б дозволяли безсумнівно встановити їх належність саме до транспортного засобу позивача.
Після ознайомлення представника Позивача з відеозаписом наданим представником Відповідача до відзиву, надійшли додаткові пояснення щодо доказів, на які посилається Відповідач, у яких зазначено що з постанови серії ЕНА №6519383 вбачається, що 16.01.2026 о 11 год. 46 хв. 42 сек. водій керував транспортним засобом, який мав технічну несправність, а саме відсутність гайки кріплення переднього правого колеса. Саме ця обставина, з визначенням конкретного часу, покладена в основу висновку про наявність події адміністративного правопорушення. Разом з тим відеозапис, наданий відповідачем разом із відзивом, розпочинається 16.01.2026 о 11 год. 38 хв. 16 сек. та триває до 12 год. 02 хв. 11 сек. Отже, час 11:46:42, прямо зазначений у постанові як момент вчинення правопорушення, входить до проміжку, зафіксованого на цьому відеозаписі. Під час перегляду відеозапису встановлюється, що станом на 11:46:42 16.01.2026 позивач транспортним засобом не керує, за кермом не перебуває, у русі транспортний засіб не знаходиться. На цей момент Позивач стоїть біля припаркованого автомобіля та спілкується з працівниками поліції. Таким чином, відеозапис не підтверджує обставину керування транспортним засобом саме у той час, який зазначений у постанові. Перебування особи біля транспортного засобу після його зупинки не є доказом керування у конкретний час, зазначений у постанові.
У судове засідання Сторони не з`явилися.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані Сторонами докази, суд встановив, що 16.01.2026 інспектор ВБДР УПП у Вінницькій області ДПП Сінькевич Т.О. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6519383, якою ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за частиною першою статті 121 КУпАП. Так, з постанови вбачається, що 16.01.2026 о 11 год. 46 хв. на дорозі М-30 Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине 412 км водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом R 420 LA4X2MЕВ д.н.з. НОМЕР_2 з технічною несправністю з якою заборонена експлуатація, а саме відсутністю гайки кріплення переднього правого колеса, що є порушенням пункту 31.4.5 Правил дорожнього руху за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 124 КУпАП.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Частиною п`ятою статті 14 Закону України «Про дорожній рух», передбачено, що учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону. Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Згідно з пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до пункту 31.4.5 Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам колеса і шини: а) шини легкових автомобілів та вантажних автомобілів з дозволеною максимальною масою до 3,5 т мають залишкову висоту малюнка протектора менше 1,6 мм, вантажних автомобілів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т - 1,0 мм, автобусів - 2,0 мм, мотоциклів і мопедів - 0,8 мм. Для причепів установлюються норми залишкової висоти малюнка протектора шин, аналогічні нормам для шин автомобілів-тягачів; б) шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини; в) шини за розміром або допустимим навантаженням не відповідають моделі транспортного засобу; г) на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора - для вантажних автомобілів; ґ) на передню вісь транспортного засобу встановлено радіальні шини, а на іншу (інші) - діагональні; д) на передній осі автобуса, який виконує міжміські перевезення, встановлено шини з відновленим протектором, а на інших осях - шини, відновлені за другим класом ремонту; е) на передній осі легкових автомобілів і автобусів (крім автобусів, які виконують міжміські перевезення) встановлено шини, відновлені за другим класом ремонту; є) відсутній болт (гайка) кріплення або є тріщини диска і ободів коліс.
Наказом Міністерства інфраструктури України від 26.07.2013 № 550 затверджено правила експлуатації колісних транспортних засобів.
Відповідно до пункту 7 вказаних правил для ідентифікації колісних транспортних засобів, визначення вимог і методів технічного обслуговування і ремонту застосовують зокрема такі нормативно-технічні документи ДСТУ 3649:2010. «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання».
Згідно з пунктом 6.3.7 ДСТУ 3649:2010 « Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання не дозволено: відсутність принаймні одного болта, гайки або інших деталей кріплення дисків чи ободів коліс.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (29 червня 2017 року), Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.
Частиною першою статті 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З досліджених матеріалів справи вбачається, що дії працівника поліції не порушили права та свободи Позивача, а наявні у справі докази, отримані у встановленому законом порядку і не здобуті завдяки інформації, яку було отримано внаслідок істотного порушення прав та свобод осіб. 
Так, до матеріалів справи долучено фотокопії та відеозапис, відповідно до яких, на одному з коліс транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , відсутня гайка кріплення переднього правого колеса.
Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом досліджені відповідні відеозаписи.
Суд визнає відеозапис належним та допустимим доказом, оскільки отриманий у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення. Твердження представника Позивача про відсутність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також порушення його права на захист під час винесення постанови спростовуються відеозаписом, наданим представником Відповідача.
Зокрема, відеозаписом зафіксовано, як працівники поліції оглядають транспортний засіб R 420 LA4X2MЕВ д.н.з. НОМЕР_2  за участю водія ОСОБА_1 та встановлює відсутність гайки кріплення переднього правого колеса. Відеозаписом зафіксовано, що транспортний засіб перебував у русі, водій ОСОБА_1 не заперечував факту керування та мав ключі, якими зачиняв водійські двері, а також сам підтвердив відсутність гайки кріплення переднього правого колеса. Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , інспектором винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності передбаченої частиною першою статті 121 КУпАП.
Щодо тверджень представника Позивача про те, що зазначений у постанові час і перебування ОСОБА_1 біля транспортного засобу у вказаний час не є доказом керування у конкретний час, зазначений у постанові, суд вважає, що вищевказана обставина не впливає на правильність встановлених фактичних обставин, оскільки на наявність відповідної технічної несправності транспортного засобу, у вигляді відсутності гайки кріплення переднього правого колеса, не впливає.
Позивач не надав доказів, які б свідчили про наявність гайки кріплення переднього правого колеса або що конструкція кріплення колеса передбачає особливості кріплення, або взагалі не передбачена. 
Інші доводи та пояснення Позивача не спростовують висновків суду, оскільки не підтверджуються будь-якими належними доказами і надані пояснення не можуть слугувати беззаперечним доказом неправомірних дій Відповідачів. Сама незгода Позивача з притягненням його до адміністративної відповідальності не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення його від адміністративної відповідальності.
Щодо посилань представника Позивача про недоліки оформлення постанови, суд вважає, що окремі недоліки оформлення постанови у справі про адміністративні правопорушення не можуть розглядатися як підстава для її скасування, оскільки зі змісту оскаржуваної постанови вбачається суть порушення, а також наявні усі обов`язкові відомості. 
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Згідно зі статтею 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу(посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи викладене, а також те, що Відповідач довів правомірність своїх дій щодо притягнення Позивача до адміністративної відповідальності, суд залишає позовну заяву без задоволення. 
Керуючись статтями 7, 121, 251 КУпАП, статтями 2, 72-77, 79, 90, 139, 241-246, 286 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Позовну заяви залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення складено 01.04.2026.

Суддя    О.В. Малахова