ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 754/7644/25  Номер провадження 22-ц/814/2017/26	Головуючий у 1-й інстанції Киричок С. А.  Доповідач ап. інст. Дорош А. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого – судді – доповідача Дорош А. І.
Суддів: Лобова О. А., Триголова В. М.
при секретарі: Грицак А.Я.
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 
представник позивача – адвокат Шаповалов А. М.
представник відповідача – адвокат Коваленко І. І.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 – адвоката Шаповалова Андрія Миколайовича 

на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 05 січня 2026 року, ухвалене суддею Киричком С. А., повний текст рішення складено – 05 січня 2026 року

у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей виконавчого комітету Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області, Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Гадяцької міської ради, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Гадяц

В С Т А Н О В И В:

16.05.2025 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення порядку спілкування із онуками, в якому просили суд: - зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спілкуванні з малолітніми онуками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; - встановити графік спілкування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з їх онуками, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким чином:
щотижня кожної п`ятниці, суботи неділі в період часу з 16.00 год п`ятниці до 19.00 год неділі, без присутності батька, з можливістю виїзду з дітьми за адресою проживання позивачів: АДРЕСА_1 ;
щорічно половину осінніх, зимових, весняних та літніх канікул;
щорічно 29 січня (день народження ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 (день народження ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 (день народження брата дітей – ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 (день народження ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_6 (річниця смерті матері дітей), ІНФОРМАЦІЯ_7 (день народження ОСОБА_1 ), або наступний вихідний день після даних дат, з 09.00 год до 19.00 год, без присутності батька, з можливістю виїзду з дітьми за адресою проживання позивачів: АДРЕСА_1 ;
щорічно на Новий рік, Міжнародний жіночий день, День праці, День пам`яті та перемоги над нацизмом у Другій світовій війні 1939—1945, День конституції України, День Української Державності, День незалежності України, День захисників та захисниць України, Різдво Христове, Великдень, Трійця, з 09.00 год до 19.00 год, без присутності батька, з можливістю виїзду з дітьми за адресою проживання позивачів: АДРЕСА_1 ;
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 матимуть право брати внуків на відпочинок та оздоровлення, як в межах України так і за її межами (з відповідним оформленням згоди батька) двічі на рік, загальним строком не менше 28 календарних днів, без присутності батька, з умовою дотримання режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, встановлених для дітей відповідного віку, та обов`язковим поверненням онуків батьку за місцем проживанням дітей після відпочинку;
місце спілкування та проведення часу з дітьми ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обирає самостійно.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати. 

Позовні вимоги мотивовані тим, що донька позивачів - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . За час їхнього шлюбу народилося двоє дітей: син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_3 розірвано згідно рішення Гадяцького районного суду від 22.01.2020. 11.08.2020 Гадяцьким районним судом винесено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_10 аліментів на утримання дітей. Через агресивну поведінку ОСОБА_3 по відношенню до ОСОБА_10 та малолітніх дітей, батьки дітей домовилися між собою при свідках та встановили графік зустрічей батька з дітьми. Після початку повномасштабного вторгнення ОСОБА_10 брала участь у здійсненні захисту територіальної цілісності України як медична сестра. На цей період діти проживали з дідусем та бабусею, тобто позивачами, а батько участі у їх вихованні не брав. ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_10 загинула під час виконання бойового завдання. У грудні 2023 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, але на даний час справа не розглянута. Службою у справах дітей Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області було видано накази про влаштування дітей, тимчасово, у сім`ю бабусі ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_10 звільнився з військової служби на підставі п.3 ч. 12 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу». У серпні 2024 відповідач вперше забрав дітей до себе за місцем проживання в м. Києві, а 06.08.2024 він разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_11 побили дітей. Згідно акту судово-медичного обстеження №480, у ОСОБА_5 були встановлені тілесні ушкодження: в області спини в нижніх відділах на 1 см від серединної лінії справа синець жовтого кольору невизначеної форми розміром 1,2х1 см. Згідно акту судово-медичного обстеження №481 у ОСОБА_4 були встановлені тілесні ушкодження: по внутрішній поверхні лівого стегна три лінійних синці буро-жовтого кольору розміром до 0,8х4 см. Наразі в Деснянському УП ГУНП в м. Києві відкрито кримінальне провадження №12024105030001048 від 23.12.2024 за ч.1 ст. 125 КК України. 13.02.2025 в рамках кримінального провадження було проведено слідчий експеримент та відібрання пояснень у дітей, де встановлено, що батько викрав дітей та привіз до м. Києва, до квартири, де він мешкає зі своєю співмешканкою ОСОБА_11 . Батькові не сподобалося, що діти просили їх відвезти назад до дідуся та бабусі, тому він закрив ОСОБА_9 у ванній кімнаті без світла та почав бити дерев`яною палицею дітей по черзі. Після вищеописаного випадку, позивачі забрали дітей до себе. Згідно характеристик, наданих навчальними закладами, які діти відвідували у с. Сари Миргородського району, батько участі у вихованні та навчанні дітей не брав. З висновку психолога ОСОБА_12 від 04.12.2023 вбачається, що батько ОСОБА_3 з дітьми не спілкується, діти не отримують батьківського виховання та любові, моральної та матеріальної допомоги. Зі змісту акту «Про спостереження за спілкуванням між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 » від 25.01.2024 №1 вбачається, що на прохання вчителя вийти до батька, хлопчик відреагував емоційно, почав плакати, йшов неохоче. Спілкування відбувалося 10 хв. Під час зустрічі ОСОБА_8 був весь час відвернутий до вікна та неохоче спілкувався, відмовився йти з батьком до магазину за покупками, однак на запитання, чи піде хлопчик до магазину з батьком, коли прийде бабуся, відповів позитивно. З акту «Про проведену бесіду практичного психолога з ученицею 1 класу ОСОБА_15 » від 16.01.2025 №01.01.10 №25 вбачається, що дівчинка охоче розповідала про те, з ким вона проживає, чим любить займатися у вільний від навчання час та інше. На запитання про взаємини з батьком, дівчинка відразу замкнулася і перестала відповідати. З акту «Про проведену бесіду практичного психолога з учнем 3 класу ОСОБА_14 » від 16.01.2025 вбачається, що під час бесіди хлопчик перебував у хорошому емоційному стані, охоче відповідав на запитання. На запитання, чи спілкується він з батьком, відповів негативно, оскільки не хоче такого спілкування. У розмові сказав, що хоче проживати з бабусею, а не з батьком. Згідно актів відвідування сім`ї від 01.08.2024 та 06.11.2024 встановлено належні умови для проживання та розвитку дітей. При бесіді зафіксовано, що діти бажають проживати разом з бабусею та дідусем. 25.04.2025 ОСОБА_3 повторно прибув за місцем проживання дітей в с. Грунь Охтирського району та без належного погодження, всупереч волі дітей, вивіз дітей у невідомому напрямку, не повідомляючи бабусі та діду їх місце проживання. У подальшому ОСОБА_1 змогла з`ясувати адресу ОСОБА_3 в м. Києві, приїздила за місцем проживання дітей, але їй ніхто не відчинив двері, поговорити з дітьми по телефону теж не дає. 01.05.2025 ОСОБА_1 викликалась поліція через те, що ОСОБА_3 перешкоджає їм бачитись з онуками. В зв`язку з вище викладеним, позивачі звернулися до суду із наявністю потреби встановити графік спілкування, зустрічей зі своїми онуками, а також підтримання зв`язку за допомогою телефонних розмов.

Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 15 жовтня 2025 року закрито підготовче засідання за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей виконавчого комітету Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області, Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення порядку спілкування із онуками. Призначено справу до судового розгляду по суті на 25.11.2025 о 10 год. 00 хв. Задоволено клопотання представника відповідача – адвоката Коваленка І.І. та залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявлять самостійних вимог: Службу у справах дітей Гадяцької міської ради; Орган опіки та піклування виконавчого комітету Гадяцької міської ради Полтавської області (т.1 а.с. 215-216).

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 05 січня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей виконавчого комітету Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області, Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Гадяцької міської ради, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Гадяцької міської ради Полтавської області, про визначення порядку спілкування із онуками – задоволено частково .
Зобов`язано ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в спілкуванні з малолітніми онуками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визначено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні та спілкуванні баби та діда з малолітніми онуками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким чином:
- необмежене спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та іншого способу зв`язку, у тому числі шляхом використання програм «Skype», «Viber», «Telegram» чи інших месенджерів в будь-який вільний для дітей час, з урахування розпорядку дня дітей, а саме навчального процесу, відвідування гуртків, відпочинку дітей;
- у день народження дітей та в день смерті їх матері ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_6 , у присутності батька, за попереднім погодженням місця та часу проведення зазначених зустрічей з батьком та дітьми;
- святкові дні: Новий рік, Різдво, Великдень, в день народження баби та діда 28 жовтня, 29 січня щороку з 14.00 год до 18.00 год, у присутності батька дітей.
Зустрічі проводити з урахуванням інтересів та бажання дітей.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 605,6 грн та на користь держави 605,60 грн судового збору.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 605,60 грн судового збору.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що на підставі оцінки сукупності досліджених доказів суд першої інстанції дійшов до переконання, що незважаючи на складні стосунки між сторонами, регулярне спілкування позивачів з онуками не лише не перешкоджатиме їх нормальному розвитку і вихованню, а і буде сприяти цьому, оскільки роль родичів старшого покоління у вихованні дітей є надзвичайно важливою. Відсутність баби та діда з боку матері в житті дитини не відповідає її інтересам. Суд першої інстанції зазначив, що баба ОСОБА_1 та дід ОСОБА_2 мають законне право на спілкування зі своїми онуками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та на участь у їх вихованні, спілкування позивачів із онуками буде сприяти їх повноцінному вихованню, розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю як батьків, так і бабусі та дідуся, забезпечить їх виховання в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості. Суд першої інстанції прийняв до уваги і поклав в обґрунтування свого рішення висновок органу опіки та піклування щодо доцільності встановлення позивачам графіку спілкування з онуками як такий, що в цілому відповідає інтересам дітей. Судом першої інстанції не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили про негативний вплив позивачів на виховання та розвиток онуків, становили загрозу з боку позивачів життю, здоров`ю, фізичному та психоемоційному розвитку дітей. Відповідачем таких доказів у відповідності до ст.77-81 ЦПК України суду не надано. При визначенні способу участі баби та діда у вихованні онуків, з метою забезпечення позитивного психоемоційного стану дітей, у відповідності до вимог та норм СК України, суд першої інстанції врахував вік дітей, розпорядок дня дітей, індивідуальні потреби дітей даного віку, їх особисту прихильність, стосунки усередині родини (конкретними родичами), а також законодавчо закріплені права батьків та інших родичів брати участь у вихованні дитини. Суд першої інстанції врахував, що відносини між сторонами емоційно напружені, а тому виходив із того, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дітей, через що має бути визначений спосіб участі позивачів у вихованні малолітніх онуків, що не суперечить інтересам дітей. Суд першої інстанції вважав, що визначений судом спосіб участі бабусі та дідуся у вихованні онуків та спілкуванні із ними у повній мірі відповідає інтересам як бабусі і дідуся, так і онуків, а також є достатнім для забезпечення участі бабусі і дідуся у процесі виховання онуків. Окремо суд першої інстанції визнав за необхідне звернути увагу на те, що батькові дітей та бабусі з дідусем слід налагодити відносини між собою в частині досягнення належного контакту за для виховання дітей та знайти спільні мирні шляхи вирішення питання щодо можливості періодичного рівномірного спілкування батька та бабусі з дідусем із онуками. Суд першої інстанції визнав, що обраний порядок та спосіб участі бабусі і дідуся у спілкуванні та вихованні дітей є достатнім і відповідає принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, пріоритетному інтересу дітей, підтримці зв`язків між родичами. Відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково як такі, що ґрунтуються на законі, підтвердженні встановленими обставинами та перевірені наданими доказами. Суд першої інстанції звернув увагу на те, що визначений судом спосіб участі бабусі і дідуся у спілкуванні та вихованні дітей не є перешкодою для підтримки зв`язків між бабусею, дідусем і онуками у інших формах за погодженням батька або ж зміни компетентним органом встановленого порядку за наявності обставин, що мають істотне значення. З урахуванням вікових змін дітей, їх розвитку та потреб, сторони не позбавлені права в майбутньому змінити встановлений судом порядок спілкування бабусі та дідуся з онуками, що буде відповідати інтересам дітей.

Додатковим рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 02 лютого 2026 року заяву ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення – задоволено частково. 
Ухвалено додаткове рішення у цивільній справі №754/644/25 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей виконавчого комітету Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області, Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Гадяцької міської ради, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Гадяцької міської ради Полтавської області про визначення порядку спілкування із онуками.
Стягнуто солідарно з позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу у розмірі 9 500 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 – адвокат Шаповалов А.М., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відсутність баби та діда з боку матері в житті дітей не відповідає іх інтересам. Суд першої інстанції прийняв до уваги і поклав в обгрунтування рішення висновок органу опіки та піклування щодо доцільності встановлення позивачам графіку спілкування з онуками як такий, що в цілому, на думку суду першої інстанції, відповідає інтересам дітей. Однак, сторона позивачів не погоджуються з таким графіком і вважають його таким, що не здатен у повному обсязі забезпечити права і законні інтереси дітей. Зокрема, у рішенні Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації не враховано спільний час проведення з онуками на канікулах, не враховано право на оздоровлення та відпочинок та щотижневі зустрічі. Якщо брати до уваги сам факт того, що діти мають усталений емоційний і психологічний зв`язок з бабою та дідом, що підтверджується доказами, наявними у матеріалах справи, то є всі підстави відійти від висновку Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації та розширити перелік днів для спільного проведення часу із онуками. У рішенні суду першої інстанції спосіб спілкування визначений із присутністю батька. На думку сторони позивачів такий спосіб спілкування не сприяє реальному, повноцінному та вільному контакту між дітьми та іхніми бабусею і дідусем, а навпаки створює штучні перешкоди для такого спілкування, що суперечить інтересам дітей, так і меті встановлення графіку спілкування. Присутність батька створює психологічний тиск на дітей. Діти перебувають у відносинах підпорядкування щодо батька та залежать від його оцінок, реакцій і поведінки. Постійна присутність батька під час спілкування з бабою та дідом позбавляє дітей можливості вільно висловлювати свої думки, емоції та переживання, формує у дітей відчуття контролю та напруги, не дозволяє підтримувати природний, довірливий контакт з бабою та дідом. Існування конфлікту між батьком та бабою з дідом унеможливлює нейтральне спілкування. Між батьком дітей та бабою і дідом наявний тривалий конфлікт, що й стало підставою для звернення до суду. За таких обставин присутність батька неминуче супроводжується напруженою атмосферою і може проявлятися у зауваженнях, контролі, невербальних реакціях. У результаті, діти стають заручниками конфлікту між дорослими, що прямо суперечить принципу захисту їхніх якнайкращих інтересів. Присутність батька фактично нівелює право бати та діда на спілкування. Обов`язкова присутність батька перетворює самостійне право баби та діда на спілкування з онуками на залежне від волі та поведінки батька. У таких умовах будь-яке спілкування відбувається під його повним контролем. Фактично батько виступає не як нейтральний гарант, а як особа, що може обмежувати або спрямовувати спілкування на власний розсуд. До того ж, судом першої інстанції не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили про негативний вплив позивачів на виховання та розвиток онуків, обставини, які становили б загрозу з боку позивачів життю, здоров`ю, фізичному чи психоемоційному розвитку дітей. Відповідачем таких доказів суду не надано. Суд першої інстанції врахував, що відносини між сторонами напружені, а тому виходив з того, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дітей, через що має бути визначений спосіб участі позивачів у вихованні малолітніх онуків, що не суперечить інтересам дітей. За відсутності таких обставин, встановлення обов`язкової присутності батька є необгрунтованим та непропорційним обмеженням. Баба та дід є близькими родичами дітей, які відіграють важливу роль у формуванні: сімейної ідентичності, почуття стабільності та підтримки, емоційної безпеки. Лише безпосереднє та невимушене спілкування без присутності батька дозволить зберегти та підтримувати емоційний зв`язок між поколіннями, що відповідає найкращим інтересам дітей. Таким чином, визначений судом першої інстанції спосіб спідкування з обов`язковою присутністю батька не лише не сприяє реалізації права баби та діда на спілкування з онуками, а й фактично перешкоджає такому спілкуванню, створюючи психологічний дискомфорт для дітей та конфліктну атмосферу. На думку позивачів та їх представника, попереднє погодження з батьком зустрічей баби та діда з онуками не відповідає інтересам дітей, адже батько всіляко чинив і чинить перешкоди для спілкування. Попереднє погодження, це не просто повідомлення для інформування, це про отримання дозволу зі сторони батька, який і надалі буде чинити перешкоди у спілкуванні. Натомість, онуки мають бажання підтримувати зв`язок і надалі проживати із бабусею та дідусем. З огляду на зазначене, варто змінити порядок спілкування з онуками, розширивши його для підтримання емоційного зв`язку, проводити зустрічі без присутності батька, для уникнення конфліктних ситуацій та можливості дітям поводити себе природно, планувати спільні зустрічі без попереднього погодження із батьком, для уникнення перешкод з боку відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 – адвокат Коваленко І.І. просить її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У судове засідання апеляційного суду 08.04.2026 не з`явилися інші учасники процесу, вони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення 05.03.2026 судових повісток про виклик до суду у цивільній справі на електронні адреси у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України та поштою (т.2 а.с. 80-88), які були доставлені до електронних кабінетів та поштою. При цьому, колегія суддів враховує, що електронний варіант ухвали Полтавського апеляційного суду від 03.03.2026 (про призначення справи до апеляційного розгляду на 08.04.2026 о 10-00 год) розміщено в мережі Інтернет за адресою: https://reyestr.court.gov.ua/ та відповідно оприлюднено. 25.03.2026 до Полтавського апеляційного суду надійшло звернення третьої особи: Служби у справах дітей виконавчого комітету Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області про розгляд справи без її участі. 07.04.2026 до Полтавського апеляційного суду надійшло клопотання третьої особи: Служби у справах дітей Гадяцької міської ради про розгляд справи без участі представника третьої особи: Служби у справах дітей Гадяцької міської ради, Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Гадяцької міської ради Полтавської області. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що згідно з свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_1 , батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_10 (т.1 а.с. 32).

ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками зазначено ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія НОМЕР_2 (т.1 а.с. 33).

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 22.01.2020 у справі №526/2558/19 розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_10 (т.1 а.с. 24-25).
Згідно судового наказу, виданого Гадяцьким районним судом Полтавської області від 11.08.2020 у справі №526/1382/20, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_10 стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_16 у розмірі однієї третини заробітку платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу, тобто з 10.08.2020 і до досягнення дитиною повноліття (т.1 а.с. 26).

ОСОБА_17 народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 , її батьками зазначено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія НОМЕР_3 (т.1 а.с. 27).

ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_11 у смт. Борова Ізюмського району Харківської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_4 (т.1 а.с. 29).

Сторонами визнається та не заперечується, що позивачі є рідними батьками ОСОБА_10 – колишньої дружини ОСОБА_3 , а відтак – рідною бабою та дідом малолітнім ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

У матеріалах справи містяться копії матеріалів звернення ОСОБА_1 до відділення поліції №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, з яких вбачається, що в період з 01.01.2020 по 27.10.2023 до відділу поліції надходило два повідомлення, а саме: 1) повідомлення, яке надійшло на лінію «102», 07.06.2021 та було зареєстровано до журналу єдиного обліку відповідно до наказу МВС України від 08.02.2019 №100 «Про затвердження Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події» за №2491 від 07.06.2021 щодо проведення бесіди з ОСОБА_3 , 1990 р.н., який порушує вимогу для відвідування дітей у визначені дні між ОСОБА_10 . За результатами проведеної перевірки по зверненню ОСОБА_1 , було прийнято рішення про списання матеріалів до справи ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області за відсутності ознак складу адміністративного чи кримінального правопорушення; 2) повідомлення, яке надійшло на лінію «102», 14.09.2021 та було зареєстровано до журналу єдиного обліку відповідно до наказу МВС України від 08.02.2019 №100 «Про затвердження Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події» за №4229 від 14.09.2021 щодо колишнього зятя ОСОБА_3 , котрий вчиняє сварку та намагається побачити дітей. За результатами проведеної перевірки по зверненню ОСОБА_1 , було прийнято рішення про списання матеріалів до справи ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області за відсутності ознак складу адміністративного чи кримінального правопорушення (т.1 а.с. 34).

Судом першої інстанції з наданих разом з відзивом відповідачем копій документів встановлено, що ОСОБА_3 з 2016 проходив службу у ЗСУ та вподальшому був звільнений з неї за сімейними обставинами. Починаючи з жовтня 2023, ОСОБА_3 звертався до відділу поліції та органів опіки та піклування стосовно визначення місця перебування та проживання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки у них виник конфлікт з батьками колишньої дружини, яка загинула (т.1 а.с. 183). Також, встановлено, що ОСОБА_1 зверталася до суду з заявами про видачу обмежувального припису ОСОБА_3 на строк шість місяців із заборонами щодо перебування в місці проживання (реєстрації) дітей за адресою: АДРЕСА_3 , в якій їй було відмовлено (т.1 а.с. 173 зворот-176). Рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 27.02.2025 у справі №583/5054/24 ОСОБА_18 позбавлено батьківських прав відносно його сина ОСОБА_19 , стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання онука ОСОБА_19 , який є сином ОСОБА_10 від попереднього шлюбу (т.1 а.с. 177 зворот-181).

Починаючи з 25.04.2025, діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають разом з батьком ОСОБА_3 у м. Київ, відвідують навчальні заклади, забезпечені належним харчуванням, вихованням, проживанням та розвитком, що підтверджується актами обстеження умов проживання сім`ї (т.1 а.с. 162).

14.11.2025 Службою у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації на підставі зібраних доказів, з урахуванням висновку органу опіки та піклування та з найкращим урахуванням інтересів малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , надано до суду висновок щодо визначення способів участі у вихованні та спілкуванні баби та діда з малолітніми онуками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким чином:
- необмежене спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та іншого смпособу зв`язку, у тому числі шляхом використання програм «Skype», «Viber», «Telegram» чи інших месенджерів в будь-який вільний для дітей час, з урахування розпорядку дня дітей, а саме навчального процесу, відвідування гуртків, відпочинку дітей;
- у день народження дітей та в день смерті їх матері ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та 15 жовтня щороку, у присутності батька, за попереднім погодженням місця та часу проведення зазначених зустрічей з батьком та дітьми;
- святкові дні: Новий рік, Різдво, Великдень, в день народження баби та діда 28 жовтня, 29 січня щороку з 14 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., у присутності батька дітей.
Зустрічі проводити з урахуванням інтересів та бажання дітей (т.1 а.с. 228-235).

Норми права, які застосував суд першої інстанції при вирішенні спору.

Статтею 51 Конституції України, ч.2, 3 ст. 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 5 Конвенції про контакт з дітьми (підписана 15.05.2003, набрала чинності для України 01.04.2007) з урахуванням найвищих інтересів дитини може бути встановлено контакт між дитиною та особами, що не є її батьками, але мають сімейні зв`язки з дитиною. Договірні Держави вільні поширювати це положення на осіб, інших, ніж ті, що зазначені в пункті 1, й у випадках, коли таке поширення відбувається, держави можуть вільно вирішувати, які види контакту, визначені під літерою «a» в статті 2, повинні бути застосовані.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства», контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, при цьому, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 СК України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

У відповідності до ч. 3 ст. 291 ЦК України, фізична особа має право на підтримання зв`язків з членами своєї сім`ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 СК України, спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Тлумачення статті 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права. Відповідно до частини другої статті 159 СК України, суд визначає способи участі особи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. 

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного позову є - зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спілкуванні з малолітніми онуками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; - встановити графік спілкування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з їх онуками, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким чином:
щотижня кожної п`ятниці, суботи неділі в період часу з 16.00 год п`ятниці до 19.00 год неділі, без присутності батька, з можливістю виїзду з дітьми за адресою проживання позивачів: АДРЕСА_1 ;
щорічно половину осінніх, зимових, весняних та літніх канікул;
щорічно 29 січня (день народження ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 (день народження ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 (день народження брата дітей – ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 (день народження ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_6 (річниця смерті матері дітей), ІНФОРМАЦІЯ_7 (день народження ОСОБА_1 ), або наступний вихідний день після даних дат, з 09.00 год до 19.00 год, без присутності батька, з можливістю виїзду з дітьми за адресою проживання позивачів: АДРЕСА_1 ;
щорічно на Новий рік, Міжнародний жіночий день, День праці, День пам`яті та перемоги над нацизмом у Другій світовій війні 1939—1945, День конституції України, День Української Державності, День незалежності України, День захисників та захисниць України, Різдво Христове, Великдень, Трійця, з 09.00 год до 19.00 год, без присутності батька, з можливістю виїзду з дітьми за адресою проживання позивачів: АДРЕСА_1 ;
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 матимуть право брати внуків на відпочинок та оздоровлення, як в межах України так і за її межами (з відповідним оформленням згоди батька) двічі на рік, загальним строком не менше 28 календарних днів, без присутності батька, з умовою дотримання режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, встановлених для дітей відповідного віку, та обов`язковим поверненням онуків батьку за місцем проживанням дітей після відпочинку;
місце спілкування та проведення часу з дітьми ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обирає самостійно.

Розглядаючи цей спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, з 15.07.2015 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 22.01.2020 у справі №526/2558/19 (т.1 а.с. 24-25).

У шлюбі народилося двоє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками яких є ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвами про народження, серія НОМЕР_1 , серія НОМЕР_2 (т.1 а.с. 32,33). 

Згідно судового наказу, виданого Гадяцьким районним судом Полтавської області від 11.08.2020 у справі №526/1382/20, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_10 стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_16 у розмірі 1/3 заробітку платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу, тобто з 10.08.2020 і до досягнення дитиною повноліття (т.1 а.с. 26).

Згідно довідки Гадяцького відділу ДВС у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління МЮ від 30.10.2023 №25618-2, станом на 30.10.2023 у ОСОБА_20 відсутня заборгованість зі сплати аліментів на користь ОСОБА_10 на утримання дітей: сина ОСОБА_21 та дочки ОСОБА_5 (а.с. 168).

Батьками ОСОБА_17 (у шлюбі ОСОБА_22 ) є: батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , та мати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія НОМЕР_3 (т.1 а.с. 27).

ОСОБА_10 загинула ІНФОРМАЦІЯ_11 у смт. Борова Ізюмського району Харківської області під час виконання бойового завдання, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_4 (т.1 а.с. 29).

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є рідними дідом та бабою малолітніх онуків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Згідно відомостей Єдиного державного демографічного реєстру від 19.05.2025, відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , з 04.10.2016 значится зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_4 (т.1 а.с. 93).

Фактично ОСОБА_3 проживає в АДРЕСА_5 .

Згідно відповіді відділення поліції №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області від 27.10.2023, від гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , у період з 01.01.2020 по 27.10.2023 до відділу поліції надходило два повідомлення, а саме: 1) повідомлення, яке надійшло на лінію «102», 07.06.2021 та було зареєстровано до журналу єдиного обліку відповідно до наказу МВС України від 08.02.2019 №100 «Про затвердження Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події» за №2491 від 07.06.2021, щодо проведення бесіди з ОСОБА_3 , 1990 р.н., який порушує вимогу для відвідування дітей у визначені дні між ОСОБА_10 . За результатами проведеної перевірки по зверненню ОСОБА_1 , було прийнято рішення про списання матеріалів до справи ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області за відсутності ознак складу адміністративного чи кримінального правопорушення; 2) повідомлення, яке надійшло на лінію «102», 14.09.2021 та було зареєстровано до журналу єдиного обліку відповідно до наказу МВС України від 08.02.2019 №100 «Про затвердження Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події» за №4229 від 14.09.2021, щодо колишнього зятя ОСОБА_3 , котрий вчиняє сварку та намагається побачити дітей. За результатами проведеної перевірки по зверненню ОСОБА_1 , було прийнято рішення про списання матеріалів до справи ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області за відсутності ознак складу адміністративного чи кримінального правопорушення (т.1 а.с. 34).

Аналізуючи відповідь відділення поліції №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області від 27.10.2023, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що перше звернення гр. ОСОБА_1 мало місце 07.06.2021 з приводу порушення ОСОБА_3 вимоги щодо відвідування дітей у визначені дні між ОСОБА_10 , проте, сама ОСОБА_10 таких заяв поліції про порушення домовленості не робила, між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 таких домовленостей не існувало, у діях ОСОБА_3 за заявою ОСОБА_1 не встановлено ознак складу адміністративного чи кримінального правопорушення. У позовній заяві позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказують, що батьки дітей ОСОБА_10 та ОСОБА_3 домовилися між собою при свідках та встановили графік зустрічей батька з дітьми, що підтверджується відповіддю відділення поліції №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області від 27.10.2023. Проте, колегія суддів зауважує, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо встановлення графіку (в усному чи письмовому вигляді між колишнім подружжям) зустрічей батька з дітьми, зокрема, коли саме був він встановлений та які його умови, що позбавляє суд перевірити, чи дійсно порушувався графік побачень ОСОБА_3 . 

Щодо повідомлення ОСОБА_1 від 14.09.2021 щодо колишнього зятя ОСОБА_3 , який вчинив сварку та намагається побачити дітей, то як вбачається із матеріалів справи, після розірвання шлюбу з ОСОБА_3 у січні 2020, влітку 2020 ОСОБА_10 уклала контракт із ЗСУ та почала службу на посаді медичної сестри; діти залишилися проживати з її батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . ОСОБА_3 з 2016 до кінця 2023 проходив військову службу у ЗСУ, вислуга років складає 06 років 08 місяців 23 дні, був звільнений зі служби як батько двох дітей, мати яких загинула під час виконання бойового завдання. Матеріали справи не містять більше доказів щодо події 14.09.2021 та правовідносин сторін, але ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області за фактом звернення ОСОБА_1 також не було встановлено в діях ОСОБА_3 ознак складу адміністративного чи кримінального правопорушення.

Як встановлено судом першої інстанції і це вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 , перебуваючи у відпустці (за місцем служби), 01.11.2023 звернувся до завідуючої Служби у справах дітей Гадяцької міської ради з письмовою заявою, в якій просив вирішити питання щодо визначення його участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми, оскільки 01.11.2023 він приходив до ОСОБА_1 з метою відвідати дітей, проте дід та баба перешкоджаю йому у спілкуванні та зустрічі з ними, на даний час він не знає, де вони знаходяться, адресу не говорять, налаштовують дітей проти нього (т.1 а.с. 169). 

Згідно талону-повідомлення з єдиного обліку №4834 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомелення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 06.12.2023 вбачається, що 04.12.2023 до РУ надішла заява ОСОБА_3 , в якій просить встановити місцезнаходження його дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які після загибелі його колишньої дружини проживали з тещею ОСОБА_1 та на даний час йому невідоме місце перебування дітей. Попередньо діти можуть проживати в с. Грунь Охтирського району Сумської області чи с. Сари Миргородського району Полтавської області, ОСОБА_1 не виходить на зв`язок, не бажає повідомляти, де саме перебуває. На МП направлено ПОГ. Місце знаходження дітей встановлено. На даний час разом з бабусею гр. ОСОБА_1 перебувають в АДРЕСА_3 , у родичів гр. ОСОБА_23 (т.1 а.с. 183).

Колегія суддів апеляційного суду при цьому зауважує, що згідно паспортів громадян України ОСОБА_1 значиться зареєтрованою з 25.06.1990 р. у с. Сари Миргородського (колишній Гадяцький) району Полтавської області (т. 1 а.с. 20), а ОСОБА_2 значиться зареєстрованим з 16.07.1987 в с. Сари Миргородського району (колишній Гадяцький) Полтавської області (т.1 а.с. 22).

Матеріали справи не містять відомостей про реєстрацію відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в с. Грунь Охтирського району Сумської області, відсутні також дані про те, що вони є внутрішньо переміщеними особами.

Проте, згідно наказу №2 від 01.08.2024 Служби у справах дітей Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області «Про тимчасове влаштування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитини, залишеної без батьківського піклування в сім`ю бабусі ОСОБА_1 » та наказу №3 «Про тимчасове влаштування ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дитини, залишеної без батьківського піклування в сім`ю бабусі ОСОБА_1 », враховуючи заяви гр. ОСОБА_1 , жительки АДРЕСА_1 , тимчасово влаштувати малолітніх ОСОБА_4 та, відповідно, ОСОБА_5 , залишених без батьківського піклуванння, в сім`ю бабусі ОСОБА_1 , до вирішення питання надання дітям статусу дітей, позбавлених батьківського піклуванняя та подальшого влаштування в сімейну форму виховання (т.1 а.с. 37,38).

По справі вбачається, що рішенням Виконавчого комітету Гадяцької міської ради №688 від 19.12.2023 затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Гадяцької міської ради від 14.12.2023 «Про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітніх дітей ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » (т.1 а.с. 163). Як вбачається із висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , після загибелі колишньої дружини ОСОБА_3 не зміг зустрітися зі своїми дітьми, так як ОСОБА_1 переховувала їх і перешкоджала зустрічі батька з дітьми. Малолітніх дітей бабуся вивела на дистанційне навчання з 30.10.2023 та відвезла до свого родича у село Михайлівка Гоголівської селищної громади, де залишила на місяць, а пізніше відвезла в невідомому напрямку, відмовлялася повідомляти їх місцезнаходження. Після встановлення місця перебування дітей, вони у розмові повідомили, що хочуть бачити батька, на відеозаписі спілкування батька з дітьми видно, що діти його люблять, скучають за ним і не бояться. ОСОБА_3 звільнився з лав ЗСУ, т.я. хоче виховувати своїх дітей, піклуватися про них, матеріально утримувати. ОСОБА_3 не має наміру обмежувати спілкування дітей з бабаусею та дідом, а прагне порозумітися та знайти компроміс для спільних вирішень питань щодо виховання, утримання, навчання дітей. Згідно характеристики з війської частини, ОСОБА_3 зарекомендував себе з позитивної сторони, не має схильності до вживання спиртних напоїв, в колективі тактовний, стриманий, в роботі наполегливий. Згідно медичної довідки не перебуває на обліку психіатра та нарколога. З 29.11.2023 офіційно працевлаштований. До Служби у справах дітей Гадяцької міськї ради не надходило повідомлень про факти вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства та насильства за ознакою статі. Комісією з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Гадяцької міської ради не затверджувався висновок про визначення способу участі батька ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (т.1 а.с. 164).

Таким чином, приймаючи накази №2 та №3 від 01.08.2024 про тимчасове влаштування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дітей, залишених без батьківського піклування в сім`ю бабусі ОСОБА_1 , Служба у справах дітей Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області не перевірила, чи дійсно діти залишилися без батьківського піклування, чи мають вони батька, чи позбавлений він батьківських прав, які підстави прийняття рішення саме Грунською сільською радою за умови, що ні сім`я ОСОБА_24 , ні діти ОСОБА_4 , ОСОБА_25 не мають офіційної реєстрації у вказаній громаді, не є внутрішьо переміщеними особами, що вказує на передчасність наказів Служби у справах дітей Грунської сільської ради. З матеріалів справи не вбачається, на підставі чого малолітні діти залишили у супроводі діда та баби постійне місце проживання та реєстрації в с. Сари Миргородського (колишнього Гадяцького) району Полтавської області, яке є більш безпечним, ніж с. Грунь Охтирського району Сумської області, в якій рф ведуться активні бойові дії, які були поважні причини для переїзду дітей та зміни місця навчання. 16.11.2023 позивач ОСОБА_1 отримала за своєю заявою із Сарського опорного ліцею Гадяцької міської ради особову справу онука ОСОБА_26 , учня 2 класу, у зв`язку зі зміною місця проживання, для продовження навчання дитини у Гоголівській загально освітній школі І-ІІІ ступенівГоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області (т.1 а.с. 168).

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у січні 2024 ОСОБА_1 зверталася до суду з заявою (справа №583/435/24) про видачу обмежувального припису ОСОБА_3 на строк шість місяців із заборонами щодо перебування в місці проживання (реєстрації) дітей за адресою: АДРЕСА_3 . Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02.02.2024 відмовлено ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису (т.1 а.с. 173-176). Рішення суду першої інстанції не оскаржувалося, набрало законної сили.

Також з матеріалів справи вбачається, що з січня 2024 у провадженні Гадяцького районного суду Полтавської області перебуває цивільна справа №526/4517/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 третя особа: Служба у справах дітей Гадяцької міської ради, про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів, яка судом не розглянута, призначалося судове засідання на 18 02.2026 (т.1 а.с. 190).

Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 15.01.2025, залишеною без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 25.03.2025, у справі №526/4517/23 у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Шаповалова А.М. про забезпечення позову шляхом зобов`язання батька ОСОБА_3 не забирати малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_25 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з місця їх постійного проживання: АДРЕСА_1 , та не змінювати зазначене місце проживання дітей до моменту набрання у рамках вказаної справи рішенням суду законної сили – відмовлено (т.1 а.с. 69).

Також з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Лисянського раойнного суду Черкаської області від 04.04.2024 було затверджено мирову угоду між ОСОБА_27 , ОСОБА_2 та ОСОБА_18 (чоловік ОСОБА_10 у першому шлюбі) у справі №694/281/24 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_18 , третя особа: Служба у справах дітей Грунської сільської ради, про позбавлення батьківських прав та встановлення піклування, а у подальшому рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 27.02.2025 у справі №583/5054/24 ОСОБА_18 було позбавлено батьківських прав відносно його сина ОСОБА_19 , стягнуто аліменти у розмірі частини на користь ОСОБА_1 на утримання онука ОСОБА_19 , який є сином ОСОБА_10 від попереднього шлюбу (т.1 а.с. 177 зворот-181). З мотивувальної частини рішення суду вбачається, що 07.12.2023 батько ОСОБА_18 склав заяву про відмову від батьківських прав відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_19 , яка була засвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Матвієнко О.О. та зареєстрована у реєстрі за №3506.

У відзиві на позовну заяву сторона відповідача зазначає, що дії ОСОБА_1 свідчать лише про одне, що вона будь-якою ціною хоче позбавити ОСОБА_3 батьківських прав, щоб повністю розпоряджатися коштами дітей, на які, як вважає, вона має право у зв`язку із загибеллю їх матері-військової (т.1 а.с. 154).

У позові позивачі вказують на те, що у серпні 2024 відповідач ОСОБА_3 вперше забрав дітей до себе за місцем проживання в м. Києві та 06.08.2024 побив їх, на підтвердження чого надали до справи копії матеріалів досудового розслідування (т.1 а.с. 39-60), з яких вбачається, що згідно протоколів, слідчий експеримент, допити неповнолітніх дітей проводилися у присутності ОСОБА_1 та без присутності батька ОСОБА_3 . 

Судом першої інстанції у справі, яка є предметом даного апеляційного перегляду, встановлено, що починаючи з 25.04.2025 діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають разом з батьком ОСОБА_3 у м. Київ, відвідують навчальні заклади, забезпечені належним харчуванням, вихованням, проживанням та розвитком, що підтверджується актами обстеження умов проживання сім`ї (т.1 а.с. 162).

14.11.2025 Службою у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації на підставі зібраних доказів, з урахуванням висновку органу опіки та піклування та з найкращим урахуванням інтересів малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , надано до суду висновок щодо визначення способів участі у вихованні та спілкуванні баби та діда з малолітніми онуками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким чином:
- необмежене спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та іншого смпособу зв`язку, у тому числі шляхом використання програм «Skype», «Viber», «Telegram» чи інших месенджерів в будь-який вільний для дітей час, з урахування розпорядку дня дітей, а саме навчального процесу, відвідування гуртків, відпочинку дітей;
- у день народження дітей та в день смерті їх матері ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_6 , у присутності батька, за попереднім погодженням місця та часу проведення зазначених зустрічей з батьком та дітьми;
- святкові дні: Новий рік, Різдво, Великдень, в день народження баби та діда 28 жовтня, 29 січня щороку з 14 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., у присутності батька дітей.
Зустрічі проводити з урахуванням інтересів та бажання дітей (т.1 а.с. 228-235).

Колегія суддів апеляційного суду, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, дійсних правовідносин сторін, вважає, що задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що в основу визначення порядку спілкування позивачів з онуками слід покласти саме висновок щодо визначення способів участі у вихованні та спілкуванні баби та діда з малолітніми онуками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наданий 14.11.2025 Службою у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації.

Висновок Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації щодо визначення способів участі у вихованні та спілкуванні баби та діда з малолітніми онуками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 14.11.2025 є мотивованим, прийнятий після обстеження безпосередньо спеціалістами Служби житлово-побутових умов проживання малолітніх дітей за місцем проживання батька ОСОБА_3 в м. Києві, після детального дослідження інформації зі школи за місцем навчання дітей в м. Києві, за місцем медичного закладу в м. Києві, в якому діти перебувають під медичним наглядом, дослідження характеристики батька ОСОБА_3 за місцем проживання, на засіданні комісії були присутні ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які були заслухані комісієї, тому відсутні підстави вважати висновок необ`єктивним та необгрунтованим.

Як встановлено колегією суддів апеляційного суду, сторони спору перебувають у постійному конфлікті з питання спілкування малолітніх дітей з батьком, бабою та дідом. Проте, з матеріалів справи вбачається, що саме позивачі чинили перешкоди батьку у спілкуванні з дітьми, безпідставно змінили місце фактичного проживання та реєстрації дітей, а також місце навчання онука, перевели його в іншу школу на заочну форму навчання, уникали спілкування батька з дітьми, що стало підставою звернення відповідача з відповідними заявами до поліції та Служби у справах дітей, відповідач вважає, що позивачі маніпулюють свідомістю дітей, налаштовують їх проти нього, тому є правильним висновок суду першої інстанції про те, що на даний час побачення позивачів з дітьми повинні проходити саме у присутності батька, з метою уникнення ризиків викрадення дітей, впливу на їх свідомість, з метою уникнення стресових ситуацій, збереження психологічного здоров`я та емоційної рівноваги дітей, які з 25.04.2025 постійно проживають з батьком, тобто сім`я адаптувалися до нових умов, створених батьком, за місцем проживання та навчання дітей, а внесення змін у розпорядок дітей може негативно на них вплинути. З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_3 не заперечує проти спілкування дітей з бабою та дідом, ним не оскаржено рішення суду в частині задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача не чинити перешкоди позивачам у спілкуванні з дітьми, але з урахуванням віку дітей, які на даний час є малолітніми та потребують батьківського піклування, категорично заперечує проти спілкування дітей з позивачами без його присутності за місцем проживання позивачів, які, як зауважує апеляційний суд, проживають в Сумській області на відстані 373 км від м. Києва, яка межує з кордоном рф та на території якої ведуться активні бойові дії, тривалість поїздки на автомобілі з м. Києва складає близько 5 годин, а постійне оголошення повітряних тривог в Київській та Сумській області несуть ризики безпеки для пересування дітей.

Доводи апеляційної скарги про те, що відсутність баби та діда з боку матері в житті дітей не відповідає іх інтересам, що суд першої інстанції прийняв до уваги і поклав в обгрунтування рішення висновок органу опіки та піклування щодо доцільності встановлення позивачам графіку спілкування з онуками як такий, що в цілому, на думку суду першої інстанції, відповідає інтересам дітей, що сторона позивачів не погоджуються з таким графіком і вважають його таким, що не здатен у повному обсязі забезпечити права і законні інтереси дітей, то ці доводи не з підставою для скасування законного і обгрунтованого рішення суду першої інстанції, оскільки, як зазначалося у мотивувальній частині постанови апеляційного суду, висновок наданий на підставі всебічного дослідження обставин справи, дійсних правовідносин сторін, умов проживання, їх заслуховування, дослідження характеристик сторін тощо.

Доводи апеляційної скарги про те, що у рішенні Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації не враховано спільний час проведення з онуками на канікулах, не враховано право на оздоровлення та відпочинок та щотижневі зустрічі, а якщо брати до уваги сам факт того, що діти мають усталений емоційний і психологічний зв`язок з бабою та дідом, що підтверджується доказами, наявними у матеріалах справи, то є всі підстави відійти від висновку Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації та розширити перелік днів для спільного проведення часу із онуками, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки не вбачається підстав для відступу від висновку.

Доводи апеляційної скарги про те, що присутність батька створює психологічний тиск на дітей, що діти перебувають у відносинах підпорядкування щодо батька та залежать від його оцінок, реакцій і поведінки, постійна присутність батька під час спілкування з бабою та дідом позбавляє дітей можливості вільно висловлювати свої думки, емоції та переживання, формує у дітей відчуття контролю та напруги, не дозволяє підтримувати природний, довірливий контакт з бабою та дідом, існування конфлікту між батьком та бабою з дідом унеможливлює нейтральне спілкування, що між батьком дітей та бабою і дідом наявний тривалий конфлікт, що й стало підставою для звернення до суду, то ці доводи також не заслуговують на увагу, оскільки у даному випадку суд керується та діє в якнайкращих інтересах дітей, а непорозуміння та конфлікт між родичами не повинні впливати на виховання та розвиток дітей.

Інші доводи апеляційної скарги також не заслуговують на увагу та не дають підстав для скасування судового рішення, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки усім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
З врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavinandothersv. Ukraine, №4909/04, § 58).

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. 

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 – 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, - 
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 – адвоката Шаповалова Андрія Миколайовича – залишити без задоволення.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 05 січня 2026 року – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Повний текст постанови складено 09 квітня 2026 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов