ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2026 р. 	Справа № 480/9431/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Макаренко Я.М. , Перцової Т.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.10.2025 (суддя Глазько С.М.; м. Суми) по справі № 480/9431/24
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області  
про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ), звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі по тексту - відповідач), у якій, з урахуванням уточнень, просила суд:
- визнати неправомірним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 28.06.2024 №184250002876 (вих. № 19274/03-16 від 08.11.2024) про відмову в призначенні пенсії за вислугу років;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити пенсію за вислугою років з часу звернення за її призначенням, тобто з 01 вересня 2023 року, провести нарахування та здійснити виплату призначеної пенсії. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2024 у справі № 480/11207/23 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області було повторно розглянуто заяву позивача про призначення пенсії від 01.09.2023. Проте, за наслідками її розгляду відповідачем прийнято рішення від 28.06.2024 №184250002876, яким було відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років. Позивач не погоджується з таким рішенням, оскільки відповідачем зазначено про наявність у позивача спеціального стажу тільки 24 роки 02 місяці 10 днів, який здобутий станом на 11.10.2017, та проігнорував ту обставину, що з 11.10.2017 по 31.08.2023 позивач працювала на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи Шосткинського центру професійно-технічної освіти напрацювала додатково стаж, що у сукупності зі стажем, набутим до 11.10.2017, складає 30 років та дає їй право на призначення пенсії за вислугу років.
Рішенням від 15 жовтня 2025 року Сумський окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Позивач не погодилась з рішенням суду першої інстанції та подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.10.2025 року у справі №480/9431/24 та ухвалити постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач, з посиланням на рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 № 2-р/2019, зазначає, що з 04.06.2019 при призначенні пенсії за вислугою років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону №1788-ХІІ необхідно керуватися вказаною нормою у редакції до внесення змін Законом №213 та Законом №911. Вказує, що її спеціальний стаж роботи станом на момент звернення із заявою про призначення пенсії становить більше 25 років, що є достатнім для призначення пенсії за вислугою років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону № 1788-ХІ1 (у редакції до внесення змін Законом № 213-УІІІ від 02.03.2015 та Законом № 901-УІІІ від 23.12.2015).
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, з таких підстав. 
Судом встановлено, що позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 53 роки, звернулася 01.09.2023 до відповідача із заявою про призначення їй пенсії у відповідності до п. "е" ч. 1 ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Рішенням № 184250002876 від 08.09.2023 Головне управління в Кіровоградській області відмовило позивачу призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з посиланням на відсутність необхідного спеціального стажу.
Також у спірному рішенні відповідач зазначив, що страховий стаж позивача - 35 років 07 місяці 17 днів, спеціальний стаж роботи, який дає право на пенсію за вислугу років станом на 11.10.2017, становить 24 роки 02 місяці 10 днів (а.с.8).
Не погодившись з відмовою, позивач звернулася до суду.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 08.01.2024 у справі № 480/11207/23 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 08.09.2023 за №184250002876 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 01.09.2023, із зарахуванням до спеціального стажу відповідно до п. «е» частини 1 статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи 02.08.1993 по 31.08.2023 в Державному навчальному закладі "Шосткинський центр професійної технічної освіти", та прийняти рішення по суті заяви від 01.09.2023 з урахуванням правової оцінки, наданої судом по даній справі.
У задоволенні інших вимог відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням суду, відповідач оскаржив його до суду апеляційної інстанції.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2025 рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.01.2024 по справі № 480/11207/23 змінено шляхом викладення мотивувальної частини рішення в редакції цієї постанови, а абзац третій резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 01.09.2023, та прийняти рішення по суті заяви від 01.09.2023 з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції, викладених у цій постанові».
В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.01.2024 у справі № 480/11207/23 залишено без змін.
На виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2024 по справі № 480/11207/23, прийнято нове рішення від 28.06.2024 №184250002876 (за вих. № 11572/03-16) про відмову в призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного спеціального стажу.
Так, у зазначеному рішенні, зокрема, зазначено, що за результатами розгляду документів, страховий стаж особи становить 35 років 07 місяців 17 днів. В ході розгляду документів до страхового стажу зараховані всі періоди роботи.
Спеціальний стаж, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту “е” статті 55 Закону № 1788 (станом на 11.10.2017) становить 24 роки 02 місяці 10 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років.
На виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду по справі № 480/11207/23, рішення про відмову в призначенні пенсії за вислугу років від 08.09.2023 за № 184250002876, скасовано (а.с.35).
У подальшому, рішення від 28.06.2024 № 184250002876, зареєстрованого в системі електронного документообігу 28.06.2024 за № 11572/03-16, відповідачем було визнано недійсним та прийнято нове рішення від 28.06.2024 № 1844250002876 за вих. № 19274/03-16 від 08.11.2024 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років, у зв`язку із відсутністю необхідного спеціального стажу, що дає право на даний вид пенсії.
У зазначеному рішенні, зокрема, зазначено, що за результатами розгляду документів, страховий стаж особи становить 35 років 07 місяців 17 днів. В ході розгляду документів до страхового стажу зараховані всі періоди роботи.
Спеціальний стаж, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту “е” статті 55 Закону № 1788 (станом на 11.10.2017) становить 24 роки 02 місяці 10 днів, замість необхідних щонайменше 25 років станом на 11 жовтня 2017 року, що було встановлено Другим апеляційним адміністративним судом по справі № 480/11207/23.
На виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду по справі № 480/11207/23, рішення про відмову в призначенні пенсії за вислугу років від 08.09.2023 за № 184250002876, скасовано (а.с.36).
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач не має відповідної кількості стажу для призначення спірної пенсії.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом № 1788-XII та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (далі по тексту – Закон № 1058-ІV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.
Відповідно до статті 2 Закону № 1788-XII за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.
Згідно положень статті 51 Закону №1788-ХІІ пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
Положеннями статті 52 Закону № 1788-ХІІ визначено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55.
Пунктом "е" статті 55 Закону № 1788-ХІІ (в редакції, чинній до 01.04.2015) було передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Проте, Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", який набув чинності з 01.04.2015 пункт "е" статті 55 Закону № 1788-ХІІ було викладено в іншій редакції, згідно якої право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати:
з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців;
з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років;
з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців;
з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років;
з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців;
з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років;
з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців;
з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років;
з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців;
з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.
У подальшому, згідно із Законом № 911-VIII до статті 55 Закону № 1788-ХІІ з 01.01.2016 було внесено зміни, відповідно до якого пункт "е" вказаної статті має наступний зміст:
“Право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення: які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту; 1971 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку: 50 років - які народилися з 1 січня 1966 року по 30 червня 1966 року; 50 років 6 місяців - які народилися з 1 липня 1966 року по 31 грудня 1966 року; 51 рік - які народилися з 1 січня 1967 року по 30 червня 1967 року; 51 рік 6 місяців - які народилися з 1 липня 1967 року по 31 грудня 1967 року; 52 роки - які народилися з 1 січня 1968 року по 30 червня 1968 року; 52 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1968 року по 31 грудня 1968 року; 53 роки - які народилися з 1 січня 1969 року по 30 червня 1969 року; 53 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1969 року; 54 роки - які народилися з 1 січня 1970 року по 30 червня 1970 року; 54 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1970 року; 55 років - які народилися з 1 січня 1971 року.”
Отже, Закон № 911-VIII встановив раніше не передбачений законодавством вік виходу на пенсію для окремих категорій громадян, а саме: 55 років - при наявному спеціальному стажі діяльності не менше 25 років.
Проте, рішенням Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року № 2-р/2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законами України № 213-VIII та № 911-VIII.
Конституційний Суд України приймаючи вказане рішення, виходив з того, що встановлення як додаткової умови для призначення пенсії за вислугу років досягнення певного віку (для працівників, зазначених у пунктах "е", "ж" статті 55 Закону № 1788-ХІІ – 55 років), нівелюють сутність права на соціальний захист, не відповідають конституційним принципам соціальної держави та суперечать положенням статей 1, 3, частини третьої статті 22, статті 46 Основного Закону України.
Крім того, на думку Конституційного Суду України, положення Закону № 1788-ХІІ щодо підвищення на п`ять років віку виходу на пенсію для жінок, а також збільшення на п`ять років загального та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років для окремих категорій працівників, є такими, що позбавляють вказаних осіб права на соціальний захист і не відповідають конституційним принципам прав і свобод людини, соціальної держави.
Таким чином, стаття 55 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законами України № 213-VIII та № 911-VIII втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення, тобто з 04 червня 2019 року.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що з 04 червня 2019 року при вирішенні питання про призначення позивачці пенсії за вислугою років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону № 1788-XII необхідно керуватися вказаною нормою у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII та Законом № 911-VIII.
Отже, з 04 червня 2019 року при визначенні права на отримання пенсії за вислугу років незалежно від віку необхідно виходити з наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років на посадах зазначених у переліку, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Аналогічний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 27.07.2022 по справі № 440/1286/20.
Відмовляючи у задоволенні заяви про призначення позивачу пенсії, ГУ ПФУ в Кіровоградській області послалося на те, що спеціальний стаж, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту “е” статті 55 Закону України „Про пенсійне забезпечення“ (станом на 11.10.2017) становить 24 роки 2 місяці 10 днів замість необхідних щонайменше 25 років станом на 11 жовтня 2017 року, що було встановлено Другим апеляційним адміністративним судом по справі № 480/11207/23.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон № 1058-ІV.
03 жовтня 2017 року прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" № 2148-VIII, яким з 11 жовтня 2017 року розділ XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV доповнено пунктом 2-1.
Згідно з пунктом 2-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV, особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Також, Законом № 2148-VІІІ у зв`язку з внесенням змін до пункту 16 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-XII, останній викладено у наступній редакції:
"До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону №1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії".
З наведеного випливає, що з урахуванням положень п.2-1 та п.16 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV пенсія за вислугу років відповідно до положень пункту “е” статті 55 Закону України № 1788-XII може бути призначена особам, які мають стаж, необхідний для її призначення станом на 11 жовтня 2017 року.
Аналогічний правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 27.07.2022 по справі № 440/1286/20.
Судом встановлено, що постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2025 рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.01.2024 по справі № 480/11207/23 було змінено шляхом викладення мотивувальної частини рішення в редакції цієї постанови, а абзац третій резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 01.09.2023, та прийняти рішення по суті заяви від 01.09.2023 з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції, викладених у цій постанові».
В межах справи № 480/11207/23 судом встановлено, що згідно записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , станом на 11 жовтня 2017 року, спеціальний стаж ОСОБА_1 , як працівника освіти, у розумінні пункту «е» статті 55 Закону № 1788-XII в редакції до 01.04.2015 становить 24 роки 2 місяці 10 днів, замість необхідних щонайменше 25 років станом на 11 жовтня 2017 року.
Так, позивач з 02.08.1993 по 01.09.1999 працювала майстром виробничого навчання на групу токарів в професійно-технічному училищі № 13 в м. Шостка Сумської області;
З 01.09.1999 виконуючою обов`язки заступника директора з навчально-виховної роботи в професійно-технічному училищі № 13 в м. Шостка Сумської області (в подальшому перейменовано в Шосткинський професійний ліцей сфери послуг);
01.11.2000 призначена заступником директора з навчально-виховної роботи в Шосткинському професійному ліцеї сфери послуг;
02.11.2009 звільнена у зв`язку з переведенням на роботу в Державний навчальний заклад «Шосткинський центр професійно-технічної освіти»;
03.11.2009 прийнята на посаду заступника директора з навчально-виховної роботи у порядку переведення до Державного навчального закладу «Шосткинський центр професійно-технічної освіти»;
31.08.2023 звільнена за власним бажанням з Державного навчального закладу «Шосткинський центр професійно-технічної освіти».
Вказані обставини також підтверджуються копіями довідок від 29.09.2023 № 72 та від 29.09.2023 № 73.
Таким чином, в рішенні суду по справі № 480/11207/23 встановлено факт відсутності у позивача необхідного стажу для призначення спірної пенсії, що було враховано відповідачем під час прийняття оскаржуваного у цій справі рішення від 28.06.2024 №184250002876 (вих. № 19274/03-16 від 08.11.2024) про відмову в призначенні пенсії за вислугу років.
Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
За таких обставин та враховуючи, що позивач спеціальний стаж роботи позивача станом на 11.10.2017 становить 24 роки 2 місяці 10 днів з необхідних 25 років та зазначений стаж роботи позивача є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 ..
Доводи позивача, що вона у період з 11.10.2017 по 31.08.2023 працювала на посаді заступника директора і тому з урахуванням набутого стажу до 11.10.2017 вона має відповідний стаж у обсязі більше ніж 30 років, судом першої інстанції обґрунтовано відхилено, оскільки вказана позиція позивача не відповідає п.2-1 та п.16 Розділу XV «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 1058.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. 
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.10.2025 по справі № 480/9431/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	С.П. Жигилій 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Я.М. Макаренко   Т.С. Перцова