ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/6325/24  Номер провадження 22-ц/814/1057/26	Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: Обідіної О.І.,
суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Кулішова Володимира Петровича на рішення Київського районного суду м. Полтави від 02 жовтня 2025 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (надалі - ТОВ «Юніт Капітал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №902722098 від 16.02.2021, в якому просило стягнути заборгованість в сумі 68388 грн., судовий збір 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 6000 грн.
Вимоги обґрунтовані тим, що 16.02.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №902722098, відповідно до умов якого позичальник отримав кошти в сумі 205000 грн. строком на 17 днів, під 146 % річних. Факт користування сумою кредиту по закінченні 17 денного періоду свідчить про продовження строку договору, який не може бути більше 90 днів після першого 17-ти денного періоду.
28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, за яким останнє набуло права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги.
Протягом 2019-2023 років сторони укладали додаткові угоди до договору факторингу, якими продовжували строк дії договору.
05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01, строк дії якого продовжувався відповідно до укладених додаткових угод. За вказаним договором факторингу фактор набув прав вимоги по кредитним договорам. В тому числі і по договору укладеному з ОСОБА_1 
20.08.2024 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 200824, відповідно до якого ТОВ «Онлайн Фінанс» відступило фактору ТОВ «Юніт Капітал» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, в тому числі де боржником вказаний ОСОБА_1 із загальною сумою боргу 68388 грн. за кредитним договором №902722098.
Неналежне виконання позичальником умов кредитного договору призвело до виникнення заборгованості в сумі 68388 грн., яку новий кредитор і просив стягнути з боржника.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 02 жовтня 2025 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 07 жовтня 2025 року про виправлення описки в частині стягнення судового збору, позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором №902722098 від 16.02.2021 в сумі 68388 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» судовий збір 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу – 6000 грн. 
Задоволення позову обґрунтовано доведеністю позовних вимог, які підтверджені наданими позивачем доказами кредитних правовідносин між сторонами, встановленим фактом неналежного виконання зобов`язань та законністю переходу права вимоги від первісного кредитора до нового кредитора. 

Не погодившись з рішенням суду, адвокат Кулішов В.П. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.
Вказує про недоведеність переходу права вимоги від первісного кредитора до нового, оскільки кредитні правовідносини виникли в 2021 році, а первісний договір факторингу було укладено в 2018 році.
Вважає недоведеним належними доказами факт перерахування кредитних коштів, що виключає покладення на відповідача обов`язку по їх поверненню.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне. 
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, 16.02.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено в електронному вигляді кредитний договір № 902722098, який підписано з використанням електронного підпису.
Кредитні кошти були перераховані позикодавцем на картку НОМЕР_1 , зазначену ОСОБА_1 при подачі заявки на отримання грошових коштів в кредит.
Неналежне виконання умов кредитного договору призвело до виникнення заборгованості в сумі 68388 грн., яка складається з заборгованості по кредиту – 20500 грн. та заборгованості по відсоткам – 47888 грн.
28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчився 28 листопада 2019 року.
28.11.2019 року ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін.
31.12.2020 року між сторонами укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01.
31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року.
Згідно Витягу з реєстру прав вимоги №128 від 06.04.2021 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 41512,50 грн.
Вказана сума була обрахована первісним кредитором станом на час підписання реєстру прав вимоги.
Оскільки право вимоги перейшло від первісного кредитора до нового – ТОВ «Таліон Плюс», останнім в зв`язку з тим, що строк дії договору не сплинув, було обраховано заборгованість станом на 02.06.2021, загальний розмір якої становив 68388 грн. 
В подальшому новими кредиторами заборгованість за межами строку дії договору не обраховувалась.
20.08.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу №200824, відповідно до умов якого ТОВ «Юніт Капітал» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором в загальній суми 68388 грн., що доводиться реєстром боржників де позичальник вказаний під номером 204.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність та законність переходу права вимоги від первісного кредитора до нового кредитора – ТОВ «Юніт Капітал» та встановив неналежне виконання кредитних зобов`язань позичальником, що призвело до виникнення заборгованості, яку стягнув згідно наданих позивачем доказів. 

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Матеріалами справи доводиться та не заперечується сторонами укладання кредитного договору в електронному вигляді.
Разом з тим адвокат звертає увагу на відсутність належних доказів перерахування кредитних коштів та відповідно їх отримання ОСОБА_1 як позичальником. 
Відхиляючи вказані доводи колегія суддів звертає увагу, що кредитні кошти в сумі 20500 грн. були перераховані на картку № НОМЕР_1 , яка була зазначена особисто ОСОБА_1 при подачі заявки на отримання грошових коштів від 16.02.2021.
Згідно копії платіжного доручення кредитні кошти в сумі 20500 грн. були зараховані на картку ОСОБА_1 , банк платника АТ «Таскомбанк», згідно договору № 902722098.
З електронного повідомлення АТ «Таскомбанк» також вбачається зарахування коштів в сумі 20500 грн. 16.02.2021 о 19:30 год. на картку № НОМЕР_1 . Вказане повідомлення підписане уповноваженою особою банку за допомогою електронного сертифікату.
Вказані докази в своїй сукупності доводять факт перерахування та відповідно отримання ОСОБА_1 кредитних коштів на підставі укладеного між сторонами кредитного договору.
Стосовно посилань апелянта щодо недоведеності переходу права вимоги від первісного кредитора до нового, оскільки кредитні правовідносини виникли в 2021 році, а первісний договір факторингу було укладено в 2018 році, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) 
Частиною 1 статті 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно ч. 2 ст. 1078 ЦК України майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається 
Допускається відступлення за договором факторингу наявної вимоги та майбутньої вимоги. При цьому для розмежування прав грошової вимоги, що може відступатися на підставі договору факторингу обрано різні критерії. Зокрема, для: (а) наявної вимоги - це строк платежу; (б) майбутньої вимоги - це момент виникнення. Різність критеріїв, які покладені в виокремлення видів, створює складнощі у розумінні як наявної, так і майбутньої вимоги;
наявна вимога - це право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (частина перша статті 1078 ЦК України). Втім очевидно, що строк платежу визначає не існування, а тільки можливість здійснення права грошової вимоги. І, звісно, що наявні грошові вимоги не вичерпуються тими, строк платежу яких настав. Оскільки якщо зробити протилежний висновок, то в категорію майбутніх вимог слід віднести будь-які інші права грошової вимоги, навіть ті які існують в зобов`язанні, але їх здійснення залежить від настання умови чи спливу строку. Саме тому до наявних вимог потрібно віднести й «недозрілі» грошові вимоги. «Недозріла» вимога - це різновид наявної вимоги, тобто право грошової вимоги, можливість здійснення якого залежить від настання умови чи спливу строку платежу. Як наслідок наявна та недозріла вимога існують до або в момент укладення договору факторингу;
майбутня вимога - це право грошової вимоги, що виникне в майбутньому (частина перша статті 1078 ЦК України), тобто майбутніми мають кваліфікуватися такі права грошової вимоги, що «з`явилися» із тих чи інших договорів, укладених після договору факторингу;
у договорі факторингу необхідно індивідуалізувати право грошової вимоги. Наявна та «недозріла» вимоги мають бути визначені в договорі факторингу з максимальним ступенем конкретності, яка б забезпечувала можливість виокремити такі вимоги від інших вимог клієнта в момент укладення договору факторингу. Для наявної та «недозрілої» вимоги, оскільки вони існують на час укладення договору факторингу, індивідуалізація може полягати, зокрема, у вказівці предмета (розміру чи обсягу вимоги), суб`єктів (як активного - кредитора, так і пасивного - боржника), підстави виникнення (наприклад, договір поставки);
майбутня вимога має піддаватися індивідуалізації не пізніше, аніж в момент її виникнення. Тобто майбутня вимога повинна мати потенційну властивість для ідентифікації в момент її виникнення. До цього часу майбутня вимога хоча б якось має пов`язуватися із клієнтом.
Майбутня вимога - це право грошової вимоги, що виникне в майбутньому (частина перша статті 1078 ЦК України), тобто майбутніми мають кваліфікуватися такі права грошової вимоги, що «з`явилися» із тих чи інших договорів, укладених після договору факторингу. Майбутня вимога має піддаватися індивідуалізації не пізніше, аніж в момент її виникнення. Тобто майбутня вимога повинна мати потенційну властивість для ідентифікації в момент її виникнення.
Вказаних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 07.01.2026 при розгляді справи №727/2790/25.
Враховуючи вище зазначені норми права, висновки ВС при розгляді справи з подібними правовідносинами, встановлені обставини в даній справі, колегія суддів приходить до висновку, що внаслідок послідовного укладення договорів факторингу та додаткових угод права вимоги за укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 договором від 16.02.2021 № 902722098 перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Юніт Капітал», який є новим кредитором і правомірно звернувся до суду за захистом своїх фінансових прав. 
За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін, як ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382, 383, 384 ЦПК України колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Кулішова Володимира Петровича залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Полтави від 02 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 24 березня 2026 року.

Судді: О.І. Обідіна Л.І. Пилипчук О.В. Чумак