Справа № 715/4344/25 
Провадження № 2/715/134/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року   селище Глибока
Глибоцький районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді Григорчак Ю.П.
секретар судового засідання Соломян О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Глибоцького нотаріального округу Чернівецької області Ротар Марина Маринівна, Чагорська сільська рада Чернівецького району Чернівецької області, про визнання заповіту нікчемним та визнання недійсним свідоцтва про права на спадщину,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Глибоцького нотаріального округу Чернівецької області Ротар М.М., Чагорська сільська рада Чернівецького району Чернівецької області, про визнання заповіту нікчемним та визнання недійсним свідоцтва про права на спадщину, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , вона є донькою померлого. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка з кадастровим номером 7321083600:01:001:0467, яка розташована в с. Луковиця Чернівецького району Чернівецької області. 01 жовтня 2024 року вона звернулась до приватного нотаріуса Глибоцького нотаріального округу Чернівецької області Ротар М.М. з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 . Приватним нотаріусом Ротар М.М. було повідомлено, шо спадкову справу після смерті ОСОБА_3 зареєстровано, номер спадкової справи 57/2024. Від відповідача вона дізналась, що в матеріалах спадкової справи наявний заповіт, складений від імені ОСОБА_3 , за яким все належне йому на момент смерті майно він заповідає відповідачу – ОСОБА_2 . Заповіт було посвідчено Косованом В.В., старостою старостинського округу № 2 с. Луковиця та Кут Чагорської сільської ради 15.02.2021 року, зареєстровано в реєстрі за № 2-5. 29.05.2025 року було подано до Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області адвокатський запит з метою отримання копії рішення, яким було уповноважено старосту старостинського округу №2 с. Луковиця та Кут Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області Косована В.В. вчиняти нотаріальні дії станом на 15.02.2021 року. Однак відповідь станом на подачу позову до суду не надана. Вказане дає підстави вважати, що рішення про уповноваження Косована В.В. на вчинення нотаріальних дій станом на 2021 рік не існувало. Посилаючись на вказані обставини, просить ухвалити рішення, яким визнати нікчемним заповіт, складений від імені ОСОБА_3 , посвідчений Косованом В.В., старостою старостинського округу №2 с. Луковиця та Кут Чагорської сільської ради 15 лютого 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-5 та дублікат вказаного заповіту, виданий ОСОБА_4 старостою старостинського округу №2 с. Луковиця та Кут Чагорської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за №2-79; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку з кадастровим номером 7321083600:01:001:0467, видане Приватним нотаріусом Ротар М.М, 27 лютого 2025 року, зареєстроване в реєстрі за №305.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, її представник ОСОБА_5 направив до суду заяву, в якій справу просить розглядати без їх участі, позов задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, його представниця ОСОБА_6 направила до суду відзив на позовну заяву, в якому вказала, що позов безпідставний та необґрунтований, просить суд відмовити у задоволені позову в повному обсязі.
Третя особа приватний нотаріус Глибоцького нотаріального округу Чернівецької області Ротар М.М. в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву, в якій справу просить розглядати без її участі.
Представник третьої особи Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області в судове засідання не з`явився, направив до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що заповіт громадянина ОСОБА_3 був посвідчений старостою ОСОБА_4 відповідно до вимог чинного законодавства та будь-яких порушень з боку Чагорської сільської ради не було допущено. Волевиявлення ОСОБА_3 було належним чином зафіксовано, заповіт був внесений в систему відповідно до всіх вимог. Також вказав, що адвокатський запит про який йдеться в позові в Чагорській сільській раді не був зареєстрований та не надходив. Просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов задоволеною не підлягає з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням 2 сесії Чагорської сільської ради VIII скликання № 3-2/2020 від 22 грудня 2020 року затверджено ОСОБА_4 на посаду старости старостинського округу № 2 с. Луковиця та Кут Чагорської сільської ради.
Відповідно до п. 19 Положення про старосту Чагорської сільської ради, затвердженого рішенням 1 сесії Чагорської сільської ради VIII скликання № 10-1/2020 від 19 листопада 2020 року, до повноважень старости відноситься, зокрема, здійснювати нотаріальні дії.
Розпорядженням Чагорського сільського голови № 01 від 11.01.2021 року ОСОБА_4 старосту старостинського округу № 2 сіл Луковиця та Кут, уповноважено на вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, реєстрацію актів цивільного стану.
ОСОБА_3 за життя склав заповіт, посвідчений старостою старостинського округу №2 с. Луковиця та Кут Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області 15 лютого 2021 року, в якому все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, заповів ОСОБА_2 .
Вказаний заповіт у відповідності до положень ст. 1247 ЦК України складений у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складення, особисто підписаний заповідачем ОСОБА_3 , посвідчений старостою старостинського округу № 2 сіл Луковиця та Кут Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області Косованом В.В., як уповноваженою на вчинення такої нотаріальної дії особою органу місцевого самоврядування.
Текст заповіту складено від першої особи, тобто ОСОБА_3 , що свідчить про складання заповіту особисто заповідачем. Заповіт власноручно підписаний заповідачем у присутності старости, який в свою чергу вчинив нотаріальну дію щодо посвідчення заповіту.
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Чернівці Чернівецького району Чернівецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка з кадастровим номером 7321083600:01:001:0467, яка розташована в с. Луковиця Чернівецького району Чернівецької області. Спадкоємцем за заповітом, що прийняв спадщину є ОСОБА_2 .
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, насамперед, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, виявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.
Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність.
Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).
Відповідно до статті 10 ЦПК України при розгляді справи суд керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (далі - ЄСПЛ). Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
Згідно з частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно з ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 1247 ЦК України заповіт складається в писмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частими четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 37 Закону України «Про нотаріат» у сільських населених пунктах уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування зчиняють такі нотаріальні дії:
1) вживають заходів щодо охорони спадкового майна;
2) посвідчують заповіти (крім секретних);
3) видають дублікати посвідчених ними документів;
4) засвідчують вірність копій (фотокопій) документів і виписок з них;
5) засвідчують справжність підпису на документах;
6) видають свідоцтва про право на спадщину;
7) видають свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя.
Дії, передбачені п.п. 6 і 7 ч. 1 цієї статті, вчиняють уповноважені посадові особи органу місцевого самоврядування, які мають вищу юридичну освіту, досвід роботи у галузі права не менше трьох років, пройшли протягом року стажування у державній нотаріальній конторі або приватного нотаріуса, завершили навчання щодо роботи з єдиними та державними реєстрами, що функціонують в системі Міністерства юстиції України, та склали іспит із спадкового права у порядку, встановленому Міністерством юстиції України.
Відповідно до ст. 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання, реєстрація актів цивільного стану (за винятком виконавчих органів міських (крім міст обласного значення) рад).
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 369/7921/21 (постанова від 29.01.2024) дійшов наступного висновку: для приватного права апріорі притаманна диспозитивність, яка проявляється, зокрема, в тому, що особа, з урахуванням принципу свободи правочину, сама вирішує вчиняти чи не вчиняти певний правочин.
Свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання.
Право на заповіт може бути здійснене протягом усього життя особи й охоплює як право на складення заповіту або кількох заповітів, так і права на їх зміну чи скасування. Усі наведені правомочності заповідача в сукупності із засобами їх правової охорони та захисту є реалізацією свободи заповіту, яка є принципом спадкового права. Кваліфікація заповіту як нікчемного з мотивів розширеного розуміння вимог до його форми й порядку його посвідчення, про які згадується в ч. 1 ст. 1257 ЦК України, порушить принцип свободи заповіту.
Якщо в населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.
Законодавець у ЦК України не передбачив такої підстави для кваліфікації заповіту, посвідченого секретарем сільської ради, нікчемним, як відсутність рішення виконавчого комітету сільської ради щодо покладання на цю посадову особу вчинення нотаріальних дій, так і відсутність вказівки в заповіті місця народження заповідача. Це не впливає на форму заповіту та порядок його посвідчення. Протилежна кваліфікація буде базуватися на мотивах розширеного розуміння вимог до форми і порядку його посвідчення і порушить принцип свободи заповіту, оскільки він піддається правовій охороні й після смерті заповідача.
Тобто, судова практика ставить в основу саме волевиявлення заповідача, а не формальні недоліки, які прямо не тягнуть за собою визнання заповіту недійсним. 
Більше того, судом встановлено наявність рішення 2 сесії Чагорської сільської ради VIII скликання № 3-2/2020 від 22 грудня 2020 року, яким затверджено ОСОБА_4 на посаді старости старостинського округу № 2 с. Луковиця та Кут Чагорської сільської ради; Положення про старосту Чагорської сільської ради, яке затвердженого рішенням 1 сесії Чагорської сільської ради VIII скликання № 10-1/2020 від 19 листопада 2020 року, згідно п. 19 якого до повноважень старости відноситься, зокрема, здійснення нотаріальних дій; розпорядження Чагорського сільського голови № 01 від 11.01.2021 року, яким ОСОБА_4 , старосту старостинського округу № 2 сіл Луковиця та Кут, уповноважено на вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, реєстрацію актів цивільного стану.
Таким чином, порушень вимог чинного законодавства під час складання та посвідчення заповіту ОСОБА_3 від 15 лютого 2021 року не було та позивачем не надано суду доказів протилежного.
Жодної з передбачених ст. 1257 ЦК України обставин немає, громадянин ОСОБА_3 добровільно виразив свою волю та склав заповіт 15 лютого 2021 року. При цьому заповіт відповідає вимогам законодавства, а сам правочин відповідає волі спадкодавця та направлений на реалізацію його права власності в частині розпорядження належним йому майном, оскільки був підписаний з доброї волі за власним бажанням та з власної ініціативи власноручно спадкодавцем.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
На основі всебічно з`ясованих обставин, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4-13,19,76-81,89,206,259,263-265 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Глибоцький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: