ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2026 року  Справа № 924/232/22 (924/990/25) 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Саврій В.А. ,  суддя Павлюк І.Ю. 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Проскурів" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.11.25, повний текст судового рішення складено 12.11.2025 у справі № 924/232/22 (924/990/25) (суддя Субботіна Л.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут"
до Акціонерного товариства "Проскурів"
про стягнення 126568,78 грн
(в межах справи № 924/232/22 про банкрутство Акціонерного товариства "Проскурів")

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 05.11.2025 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" до Акціонерного товариства "Проскурів" про стягнення 126568,78 грн задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Проскурів" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" 119320,73 грн (сто дев`ятнадцять тисяч триста двадцять гривень 73 коп.) заборгованості за спожиту електричну енергію, 1899,58 грн (одну тисячу вісімсот дев`яносто дев`ять гривень 58 коп.) інфляційних втрат, 257,12 грн (двісті п`ятдесят сім гривень 12 коп.) 3% річних, 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.) витрат на оплату судового збору. У стягненні 949,34 грн 3% річних та 4142,01 грн інфляційних втрат відмовлено.
Не погоджуючись із оскаржуваним судовим рішенням через підсистему "Електронний Суд" 02.12.2025 від АТ "Проскурів" до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга. Апелянт просить поновити процесуальний строк на подання апеляційної скарги, відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою, скасувати оскаржуване судове рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким у зазначеній частині відмовити в повному обсязі.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.12.2025 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Проскурів" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.11.25, повний текст судового рішення складено 12.11.2025 у справі № 924/232/22 (924/990/25) - залишено без руху та надано апелянту 10-денний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення встановленого при поданні апеляційної скарги недоліку.
26.12.2025 від АТ "Проскурів" надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги на виконання вимог ухвали від 16.12.2025.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.01.26 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Проскурів" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.11.25 у справі № 924/232/22 (924/990/25). Роз`яснено учасникам справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження. Запропоновано позивачу - у строк до 19.01.2026 надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст.263 ГПК України та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів відповідачу.
18.01.26 від ТОВ "Хмельницькенергозбут" до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу. Позивач просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.
Відповідно до ст.ст. 269, 270 ГПК України, апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час дослідження матеріалів справи апеляційним судом встановлено наступне.
Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" (далі - постачальник) та Акціонерним товариством "Проскурів" (далі - споживач) укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі - договір) шляхом підписання заяви - приєднання відповідача до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №22103716 від 10.12.2020, що є додатком №1 до вказаного договору. 
Цей договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням статей 631, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до умов цього договору, згідно із заявою - приєднання, яка є додатком 1 до цього договору (п. 1.1 договору).
Згідно з п. 1.2 договору умови цього договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 (далі – ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів.
За цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (п. 2.1 договору).
Датою початку постачання електричної енергії споживачу є дата зазначена в заяві - приєднання (п. 3.4 договору).
Відповідно до п. 3.5 договору постачання електричної енергії споживачу, що не є побутовим, здійснюється постачальником на підставі поданої споживачем заявки на постачання електричної енергії споживачу (далі - заявка), форма якої наведена в додатку 3 до цього договору, яка має містити: інформацію щодо об`єкта (об`єктів) постачання електричної енергії, в тому числі найменування (за наявності), адресу, ЕІС код об`єкта, відомості щодо строку (періоду) постачання електричної енергії (в тому числі дату початку постачання) за кожним об`єктом споживача.
Заявка є невід`ємною частиною цього договору (п. 3.7 договору).
У розділі 5 договору визначені ціна, порядок обліку і оплати електричної енергії.
Зокрема, відповідно до п. 5.1 договору споживач розраховується з постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 4 до цього договору.
За умовами п. 5.2 договору спосіб визначення ціни за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни на електричну енергію.
Відповідно до п. 5.3 договору ціна на електричну енергію визначається постачальником у разі дотримання умов надання універсальних послуг, визначених у пункті 3.1 глави 3 цього договору та у відповідності до методики (порядку) розрахунку ціни на електричну енергію, затвердженої Регулятором.
Згідно з п. 5.5 договору ціна на електричну енергію встановлюється з дотриманням вимог, передбачених Законом України "Про ринок електричної енергії" і ПРРЕЕ. Сторони домовилися про те, що ціна на електричну енергію, сформована постачальником відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, повинна бути обов`язкова для сторін з дати її введення в дію.
Відповідно до п. 5.6 договору інформація про діючу ціну на електричну енергію постачальника має бути розміщена на офіційному веб-сайті постачальника не пізніше ніж за 20 днів до дати її застосування із зазначенням порядку її формування.
Ціна (тариф) на електричну енергію має зазначатися постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни (п. 5.7 договору). 
За умовами п. 5.8 договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Розрахунки споживача за цим договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника (далі - спецрахунок).
Оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем (п. 5.10 договору).
Відповідно до п.п. 1 п. 6.2 договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору.
Згідно з п.п. 1 п. 7.1 договору постачальник має право отримувати від споживача оплату за поставлену електричну енергію та інші послуги згідно з умовами цього договору.
За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством (п. 9.1 договору).
У п. 13.1 договору зазначено, що цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набирає чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання. Умови цього договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної споживачем у заяві - приєднанні.
Додатком №1 до договору сторони оформили заяву-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, згідно з якою керуючись статтями 631, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312, та ознайомившись з умовами договору про постачання електричної енергії споживачу (далі – договір) на сайті ТОВ "Хмельницькенергозбут" (постачальник) в мережі інтернет за адресою: https://energo.km.ua/ відповідач приєднався до умов договору на умовах комерційної пропозиції постачальника №1УП з такими нижченаведеними персоніфікованими даними: найменування споживача: ПАТ "Проскурів". Початок постачання - з 01.01.2021.
У заяві зазначено, що погодившись з цією заявою-приєднанням (акцептувавши її), споживач засвідчує вільне волевиявлення щодо приєднання до умов договору в повному обсязі. З моменту підписання цієї заяви-приєднання споживач та постачальник набувають всіх прав та обов`язків за договором і несуть відповідальність за їх невиконання (неналежне виконання) згідно з умовами договору та чинними законодавством України.
Додатком 3 до договору оформлено заявку на постачання електричної енергії споживачу, згідно з якою обсяг постачання електричної енергії у 2022 році складав 89,8 тис. кВт/год.
Також в матеріалах справи міститься комерційна пропозиція №1УП, яка є додатком 4 до договору.
Згідно з комерційною пропозицією № 1УП, у розділі "Ціна" зазначено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Розрахунок ціни універсальної послуги за 1 кВт*год здійснюється постачальником у відповідності до Порядку формування цін на універсальні послуги, затвердженого постановою НКРЕКП від 05.10.2018 року №1177 (зі змінами). При зміні Регулятором тарифів/складових ціни на електричну енергію постачальника універсальних послуг, постачальник застосовує при розрахунках нові тарифи/ціни з дати введення їх в дію Регулятором. Інформація щодо розмірів та порядку застосування тарифів/цін постачальника універсальних послуг розміщуються на сайті Регулятора: www.nerc.gov.ua та на сайті постачальника https://energo.km.ua. Розрахунок вартості електричної енергії у розрахунковому періоді здійснюється шляхам множення обсягу електричної енергії спожитої в розрахунковому періоді на ціну універсальної послуги за 1 кВт*год (далі — Цпуп) відповідного ОСР або ОСП.
Відповідно до розділу "Спосіб оплати" вказаної комерційної пропозиції, оплата електричної енергії здійснюється споживачем самостійно у формі 100% попередньої (авансової) оплати заявленого споживачем обсягу споживання електричної енергії на розрахунковий період з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку. Попередня (авансова) оплата (далі - А) здійснюється споживачем самостійно до 25 числа місяця, що передує розрахунковому, в розмірі, що визначається за наступною формулою: А = Обсягзаяв*Цпуп), де Обсягзаяв - заявлений споживачем обсяг споживання електричної енергії на розрахунковий період. Оплата здійснюється на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання постачальника, зазначений у договорі, або розрахункових документах. Сума переплати/недоплати споживача, яка виникла внаслідок різниці між Обсягзаяв та обсягом фактично відпущеної електричної енергії визначається після завершення розрахункового періоду. Сума недоплати споживача підлягає безумовній оплаті споживачем не пізніше 5 банківських днів з дня отримання рахунку.
Згідно з умовами, визначеними у розділі комерційної пропозиції "Термін надання рахунку за спожиту електричну енергію та термін його оплати", рахунок за фактично спожиту електричну енергію надається не пізніше 5 числа місяця, наступного за розрахунковим. Споживач самостійно отримує рахунок на оплату за електричну енергію через особистий кабінет на сайті постачальника. У разі необхідності, рахунок в паперовому вигляді споживач може отримати у постачальника, звернувшись в центр обслуговування клієнтів. Адреси центрів обслуговування клієнтів https://energo.km.ua/page/servisni-tsentri. Якщо рахунок за фактично спожиту електричну енергію не був отриманий споживачем ні засобами електронного зв`язку (чи через електронний кабінет), ні в паперовому вигляді у постачальника до 5 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим - він вважається отриманим споживачем 5 числа місяця, наступного за розрахунковим, споживач вважається з рахунком ознайомленим.
Матеріали справи містять рахунок - фактуру №22103716 від 06.05.2025 на оплату фактично спожитої відповідачем електричної енергії у квітні 2025 року в обсязі 5505 кВт*год на суму 61252,36 грн з ПДВ, в якому також зазначено загальну суму заборгованості, яка становить 119 320, 73 грн (58 068, 31 грн сальдо станом на 01.04.2025 та додатково нарахована фактично спожита електрична енергія за квітень 2025 на суму 61 252, 36 грн).
У зв`язку із несвоєчасною оплатою вартості спожитої електроенергії позивач звертався до відповідача з претензією №1142 від 06.05.2025, згідно з якою просив сплатити заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 119 320,73 грн, 1 317,22 грн 3% річних та 4 095, 13 грн інфляційного збільшення.
Додатками до претензії оформлено рахунки-фактури №22103716 від 06.05.2025 та №22103716/1 від 06.05.2025 на оплату заборгованості, 3% річних та інфляційних втрат. На підтвердження надіслання претензії з додатками позивачем долучено до матеріалів справи фіскальний чек відділення поштового зв`язку від 06.05.2025.
Враховуючи, що відповідач не сплатив наявну заборгованість, позивач звернувся до суду із даним позовом.
На підтвердження обсягу спожитої відповідачем електричної енергії за період з 01.10.2024 по 30.04.2025 (загальний обсяг 11343 кВт*год) позивач долучив до матеріалів справи лист АТ "Хмельницькобленерго" №4-3479-031202/25 від 14.05.2025.
Також матеріали справи містять акт № 2160 пломбування вузла обліку електричної енергії, встановленого в електроустановках напругою до 1000В, від 29.04.2025.
Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 05.11.2025 позов ТОВ "Хмельницькенергозбут" до АТ "Проскурів" про стягнення 126568,78 грн задоволено частково. Стягнуто з АТ"Проскурів" на користь ТОВ Хмельницькенергозбут" 119320,73 грн (сто дев`ятнадцять тисяч триста двадцять гривень 73 коп.) заборгованості за спожиту електричну енергію, 1899,58 грн (одну тисячу вісімсот дев`яносто дев`ять гривень 58 коп.) інфляційних втрат, 257,12 грн (двісті п`ятдесят сім гривень 12 коп.) 3% річних, 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.) витрат на оплату судового збору. У стягненні 949,34 грн 3% річних та 4142,01 грн інфляційних втрат відмовлено.
Мотивуючи судове рішення Господарський суд Хмельницької області зазначив наступне. 
Між ТОВ "Хмельницькенергозбут" та АТ "Проскурів" було укладено договір про постачання електричної енергії шляхом приєднання відповідача до його умов на підставі заяви-приєднання від 10.12.2020, відповідно до якого споживач зобов`язаний здійснювати оплату вартості спожитої електричної енергії у порядку та строки, визначені договором і комерційною пропозицією. 
Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що у період з жовтня 2024 року по квітень 2025 року відповідач фактично спожив електричну енергію на загальну суму 119 320,73 грн, що підтверджується рахунками-фактурами та даними оператора системи розподілу, однак доказів її оплати відповідачем не надано, у зв`язку з чим вимога про стягнення основної заборгованості є обґрунтованою. Водночас місцевий господарський суд установив, що частина заборгованості у розмірі 58 068,37 грн виникла до відкриття провадження у справі про банкрутство відповідача, тоді як заборгованість у сумі 61 252,36 грн виникла після відкриття такого провадження, у зв`язку з чим на першу з них поширюється дія мораторію на задоволення вимог кредиторів, який виключає нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних у період його дії, тоді як друга частина заборгованості є поточною і на неї дія мораторію не поширюється. 
З огляду на зазначене суд здійснив перерахунок заявлених позивачем сум та виснував правомірність стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 119 320,73 грн, а також частково інфляційних втрат і трьох процентів річних у сумі відповідно 1 899,58 грн та 257,12 грн, тоді як у решті вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат відмовив.
Апелянт не погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає його незаконним і таким, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Апелянт зазначає, що місцевий господарський суд безпідставно дійшов висновку про наявність між сторонами договірних відносин. Скаржник зазначає, що заява-приєднання до договору постачання електричної енергії від 10.12.2020 підписана особою, яка не мала належних повноважень діяти від імені АТ "Проскурів", оскільки станом на момент її підписання генеральним директором товариства був інший керівник, а документів, які підтверджують повноваження підписанта, позивач для суду не надав, у зв`язку з чим така заява не може вважатися належним волевиявленням відповідача на укладання договору та не створює для нього цивільно-правових наслідків. 
Крім того, апелянт вказує, що позивач не довів належності відповідачу об`єкта нерухомого майна, зазначеного у додатку до договору як об`єкта електроспоживання, зокрема за адресою вул. Старицького, 1, оскільки за даними Державного реєстру, право власності на об`єкт у АТ "Проскурів" відсутній, а тому подані позивачем документи не підтверджують, що саме відповідач споживав електричну енергію за вказаними точками обліку. 
На думку апелянта подання заявки з недостовірними відомостями про об`єкт споживання свідчить про відсутність погодження сторонами істотних умов договору та фактично виключає можливість вважати його укладеним, а відтак і підстави для стягнення з відповідача вартості нібито спожитої електричної енергії відсутні.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "Хмельницькенергозбут" заперечує доводи апелянта та просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, зазначаючи, що відповідач приєднався до публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом підписання заяви-приєднання та фактичного споживання електричної енергії, що відповідає вимогам законодавства і Правил роздрібного ринку електричної енергії. Позивач вказує, що після приєднання до договору відповідач фактично споживав електричну енергію, а оператор системи розподілу АТ "Хмельницькобленерго" офіційно підтвердив обсяги такого споживання за відповідним ЕІС-кодом, що свідчить про наявність між сторонами договірних відносин та обов`язок відповідача сплатити отриману електричну енергію. 
Також позивач заперечує доводи апелянта щодо відсутності повноважень у особи, яка підписала заяву-приєднання, зазначаючи, що на момент її підписання відомості про будь-які обмеження таких повноважень позивачу не повідомлялися та у відкритих реєстрах відсутні, а тому підстав сумніватися у правомірності укладення договору не було. Крім того, позивач вказує на безпідставність тверджень апелянта про неналежність йому об`єкта електроспоживання, оскільки на балансі відповідача перебувають електромережі та засоби комерційного обліку, що забезпечують електропостачання відповідного об`єкта, а постачання електроенергії до нього здійснюється тривалий час, що підтверджується актом розмежування балансової належності, однолінійною схемою та даними оператора системи розподілу. 
На думку позивача, надані апелянтом витяги з реєстру нерухомості не підтверджують відсутності у відповідача права власності чи користування відповідними об`єктами та не спростовують встановленого факту споживання електроенергії, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги є необґрунтованими і не спростовують висновків суду першої інстанції, який повно і всебічно дослідив обставини справи та правильно застосував норми матеріального і процесуального права.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку оскаржуваному судовому рішенні в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Предметом господарського процесу як форми діяльності суду є господарські спори або інші справи, віднесені до компетенції господарських судів Господарським процесуальним кодексом України та іншими законами.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.
Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначаються Законом України "Про ринок електричної енергії" (надалі - ЗУ № 2019-VIII) та Правилами роздрібного ринку електричної енергії (надалі - ПРРЕЕ), які затверджені постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312.
Згідно з ч.5 ст.2 ЗУ № 2019-VIII правила роздрібного ринку передбачають, зокрема, загальні умови постачання електричної енергії споживачам, систему договірних відносин між учасниками роздрібного ринку, права та обов`язки учасників ринку, процедуру заміни споживачем постачальника електричної енергії, умови та порядок припинення та відновлення постачання електричної енергії споживачу, процедуру розгляду скарг споживачів, особливості постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги, постачальником "останньої надії". Учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах (частина перша статті 4 цього Закону).
Відповідно до положень п. 1 та п. 13, ч. 3, ст. 46 ЗУ № 2019-VIII оператор системи розподілу зобов`язаний дотримуватися ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії та інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, а також виконувати обов`язкові для виконання розпорядчі документи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) у галузі електроенергетики.
Оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на підставі договорів про надання послуг з розподілу. Договори про надання послуг з розподілу є публічними договорами приєднання та укладаються на основі типових договорів, форма яких затверджується Регулятором (ч.4 ст.46 ЗУ № 2019-VIII).
Разом з цим, згідно з нормами п. 1.2.15 ПРРЕЕ на роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладання відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами.
Пунктом 2.1.2 ПРРЕЕ передбачено, що оператор системи зобов`язаний укласти договори про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності відповідного оператора системи. Не допускається розподіл (передача) електричної енергії до точки розподілу електроустановки споживача за відсутності діючого договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з таким споживачем, крім випадку здійснення розподілу (передачі) електричної енергії оператором системи до власних електроустановок.
Згідно з пунктом 2.1.13 ПРРЕЕ невід`ємними частинами договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є: 1) паспорти точок розподілу, акт (акти) про розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін; 2) заява-приєднання у разі її надання споживачем; 3) інші додатки, оформлені сторонами за взаємною згодою.

Щодо поданого клопотання АТ "Проскурів" про поновлення строку на приєднання доказів.
Апелянт просить поновити строк на приєднання доказів до справи оскільки на момент розгляду справи в суді першої інстанції між АТ "Проскурів" та адвокатом Ткачук М.О. не було укладено договір про надання правничої допомоги, а відповідач самостійно не мав можливості належним чином підготувати ці документи та оформити їх відповідно до вимог процесуального законодавства. Договір про надання правничої допомоги було укладено лише 03.11.2025, проте доручення на ведення даної справи Ткачук М.О. отримала лише 26.11.2025, що підтверджується копією ордеру, доданого до апеляційної скарги. 
Відповідно до частини першої статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Статтею 80 ГПК України унормовано, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу; у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк, суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Отже, докази, що підтверджують заявлені вимоги, мають бути подані учасниками справи одночасно з заявами по суті справи у суді першої інстанції, а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена учасником справи та належним чином обґрунтована. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом доказів з порушенням встановленого строку, - наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії (наприклад, якщо стороні не було відомо про існування доказів), тягар доведення яких також покладений на учасника справи.
Відповідні висновки щодо розподілу тягаря доказування та добросовісності поведінки сторони/учасника при вчиненні процесуальної дії з надання доказів у господарському процесі, викладені, зокрема в постановах Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 913/317/18, від 22.05.2019 у справі № 5011-15/10488-2012 та від 16.07.2020 у справі № 908/2828/19, від 28.07.2020 у справі № 904/2104/19 та від 12.01.2021 у справі № 924/1103/19.
Відповідно до частини третьої статті 269 ГПК України, якою встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
При поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен письмово обґрунтувати в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає (постанова Верховного Суду від 06.10.2021 у справі № 918/237/20).
Разом із тим надання судом апеляційної інстанції оцінки доказам, які були подані стороною у справі лише до суду апеляційної інстанції (додані до апеляційної скарги) без дослідження причин неподання цих доказів до суду першої інстанції є порушенням вимог статей 80 та 269 ГПК України.
Наведені положення ГПК України пов`язують вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів з одночасним виконанням критеріїв: "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи". При цьому тягар доведення зазначених обставин покладений на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням (заявою) про долучення доказів. Подібні висновки викладено, зокрема, в постановах Верховного Суду від 13.04.2021 у справі № 909/722/14, від 01.07.2021 у справі № 46/603.
Верховний Суд сформулював усталений правовий висновок про те, що єдиний винятковий випадок, коли можливе прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 05.10.2023 у справі №873/228/23, від 05.07.2023 у справі №910/19369/15, від 18.07.2023 у справі №914/3143/21, від 11.05.2023 у справі №910/17285/21.
Прийняття судом апеляційної інстанції додатково поданих доказів без урахування наведених вище критеріїв у вирішенні питання про прийняття судом апеляційної інстанції таких доказів матиме наслідком порушення приписів статті 269 ГПК України, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність (постанова Верховного Суду від 16.12.2021 у справі № 910/18264/20).
Ураховуючи зазначене колегія суддів апеляційної інстанції виснує, що апелянт самостійно, на власний розсуд не вчинив відповідні дії в суді першої інстанції та як наслідок не надавав належні та допустимі докази до суду першої інстанції. Зволікання відповідача з надання доручення адвокату на ведення даної справи не є винятковим випадком або причиною, яка не залежала від особи. До того ж апелянта було належним чином повідомлено про відкриття провадження у справі, що підтверджується відповідними доказами в матеріалах справи. Також відповідач не був позбавлений можливості з`явитися у судове засідання 05.11.2025 та надати усні пояснення. Із урахуванням зазначеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що доводи, які викладені у апеляційній скарзі в частині поновлення строку на подання доказів до суду апеляційної інстанції не є винятковими обставинами та такими, що не залежали від апелянта, а тому суд апеляційної інстанції відмовляє АТ "Проскурів" у задоволенні клопотання про поновлення строку на приєднання доказів.

Щодо незгоди АТ "Проскурів" із оскаржуваним судовим рішенням, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 4 ЗУ № 2019-VIII учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, серед іншого, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (п. 15).
Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу (ч. 7 ст. 56 ЗУ № 2019-VIII).
Регулятор затверджує примірний договір постачання електричної енергії споживачу, типовий договір постачання електричної енергії споживачу на умовах надання універсальної послуги та типовий договір постачання електричної енергії споживачу постачальником "останньої надії" (ч.11 ст. 56 ЗУ № 2019-VIII).
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №312 затверджені ПРРЕЕ та типовий договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6 до ПРРЕЕ).
Пунктом 1.1.2 ПРРЕЕ передбачено, що договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг - домовленість між постачальником універсальних послуг та побутовим або малим непобутовим споживачем, або іншим споживачем, який відповідно до законодавства має право на отримання універсальних послуг, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу постачальником універсальних послуг за цінами постачальника універсальних послуг.
Постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є публічним договором приєднання та зміст якого визначається постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6 до ПРРЕЕ), та укладається в установленому цими Правилами порядку (п. 1.2.8 ПРРЕЕ).
Згідно з п. 3.1.1 ПРРЕЕ постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником "останньої надії". Ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника "останньої надії" визначаються у встановленому законодавством порядку. 
Пунктом 3.1.5 ПРРЕЕ передбачено, що електропостачальник розміщує у відкритому доступі форму відповідного договору, який пропонується споживачам до укладення. До договору про постачання електричної енергії споживачу або договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відповідний електропостачальник має розробити з урахуванням вимог законодавства публічні комерційні пропозиції та розмістити їх на власному офіційному вебсайті, про що повідомити Регулятора.
Договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. У разі офіційного оприлюднення комерційної пропозиції електропостачальник не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору на умовах цієї комерційної пропозиції, якщо технічні засоби вимірювання та обліку електричної енергії забезпечують виконання сторонами умов комерційної пропозиції. На вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку. Якщо сторони досягли згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному сайті електропостачальника, договір укладається у паперовій формі. При цьому сторони можуть за взаємною згодою оформлювати додатки до договору, в яких узгоджуються організаційні особливості постачання електричної енергії. Такі додатки оформлюються у паперовій формі та підписуються обома сторонами (п. 3.1.7 ПРРЕЕ в редакції, чинній на момент укладення договору).
Відповідно до п. 3.1.8 ПРРЕЕ договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем, та передбачає постачання споживачу всього обсягу фактичного споживання електричної енергії за певним об`єктом у певний період часу одним електропостачальником відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції.
За приписами п. 3.2.1 ПРРЕЕ (в редакції, чинній на момент укладання договору) електропостачальники, які постачають електричну енергію споживачам на роздрібному ринку, мають самостійно розробити форму відповідного договору на основі примірного чи типового договору, який є додатком до цих Правил. Розроблені форми договорів електропостачальники мають оприлюднювати на своїх офіційних вебсайтах. Постачальники універсальних послуг та постачальники "останньої надії" повинні оприлюднити на своїх вебсайтах типову форму договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та типову форму договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" відповідно.
У п. 3.2.13 ПРРЕЕ зазначено, що споживач, обравши комерційну пропозицію, надає електропостачальнику заповнену заяву-приєднання разом із необхідними для укладення відповідного договору документами.
Договір про постачання електричної енергії споживачу є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, та вважається укладеним з дати відкриття особового рахунка за об`єктом споживача або внесення змін до такого особового рахунка, про що споживач інформується у передбаченому договором порядку (п. 3.2.14 ПРРЕЕ).
Відповідно до п. 7 ПРРЕЕ договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.
Колегія суддів апеляційної інстанції враховує, що в матеріалах справи наявні наступні докази:
- Типова форма договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (том 1, а.с. 7-10);
- Заява-приєднання до умов договору № 22103716 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 10.12.2020, яка підписана між позивачем та відповідачем (том 1, а.с. 11);
- Заява на постачання електричної енергії споживачу ПАТ "Проскурів" (наразі АТ "Проскурів") від 01.12.2021 (том 1, а.с. 12); 
- Комерційна пропозиція №1УП (том 1, а.с. 13);
- Рахунки-фактури №22103716 від 06.05.2025 на суму 119 320, 73 грн та № 22103716/1 від 06.05.2025 на суму 5412, 35 грн (том 1,а.с. 20);
- Розрахунок заборгованості, 3 % річних та інфляційних втрат по договору №22103716 (том 1, а.с. 16-18);
- Претензія № 1142 від 06.05.2025 про сплату коштів за використану електричну енергію та докази її надсилання відповідачу (том 1, а.с. 19-21);
- Відповідь АТ "Хмельницькобленерго" на запит ТОВ "Хмельницькенергозбут" щодо обсягів помісячного споживання електричної енергії відповідачем із додатками (том 1, а.с. 22-23).
Таким чином колегія суддів апеляційної інстанції виснує, що наявні докази в матеріалах справи свідчать про фактичне споживання електричної енергії відповідачем за період з жовтня 2024 по квітень 2025 у розмірі 11 343 кВТ*год за точкою комерційного обліку з ЕІС-кодом: 62Z921299015553N (вул. Старицького 1), яка була вказана також в заявці на постачання електричної енергії споживачу – ПАТ "Проскурів".
Доводи апелянта щодо підписання заяви-приєднання Рудиком І.Л., який не є уповноваженою особою АТ "Проскурів" не спростовують обставин фактичного споживання електричної енергії за ЕІС-кодом, який закріплено за апелянтом. У той же час приписи п. 7 ПРРЕЕ визначають, що фактичне споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги) є підтвердженням приєднання споживача до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника. 
Колегія суддів апеляційної інстанції наголошує, що згідно ПРРЕЕ точка комерційного обліку - точка на комерційній межі розподілу електричної мережі або умовна точка, в якій відбувається зміна власника електричної енергії і до якої відносяться дані комерційного обліку електричної енергії, що використовуються для розрахунків на ринку електричної енергії. Наскільки це можливо, точка комерційного обліку повинна збігатися з точкою вимірювання
Матеріали справи містять підтвердження споживання електричної енергії за об`єктом споживача (АТ "Проскурів" договір № 22103716 за яким визначено точку комерційного обліку з ЕІС-кодом: 62Z921299015553N), а саме лист оператора системи розподілу "Хмельницькобленерго" №43479-031202/25 від 15.05.2025 щодо фактичних обсягів споживання електричної енергії.
Ураховуючи зазначене колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог (із урахуванням положень КУзПБ).
Частиною 3 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 276 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин підстав для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 272, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Проскурів" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.11.25 у справі № 924/232/22 (924/990/25) залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.
2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
3. Справу № 924/232/22 (924/990/25) повернути до Господарського суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Розізнана І.В. 

Суддя   Саврій В.А. 

Суддя   Павлюк І.Ю.