справа № 208/685/26
провадження №3/208/494/26 

ПОСТАНОВА
Іменем України

07 квітня 2026 р.  м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду міста Кам`янського Кузнєцова А. С. розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1№564958 від 12.01.2026 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1№564958 від 12.01.2026 року,  ОСОБА_1  12.01.2026 р. о 16-45 год., за адресою: м.Кам`янське, пр.-т В.Стуса 12, керував т\з Volvo V50 д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому маючи обмеження в праві керування транспортними засобами номер 49784738 від 12 січня 2016 року, чим порушив вимоги ст. 15.3 Закону України «Про дорожній рух». Своїми діями  ОСОБА_1 , на думку суб`єкта складання протоколу, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.126 КУпАП.
До суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності –  ОСОБА_1  не прибув. Від його захисника – адвоката Перепелиці В.М. до суду надійшло клопотання про закриття провадження відносно ОСОБА_1 . На обґрунтування клопотання представник посилалась на те, що ОСОБА_1 не був обізнаний про існування вказаної постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, її копія за місцем його проживання не надходила та в інший спосіб про таке обмеження він не інформувався, з її змістом він відповідно ознайомлений не був, про наявність вказаної постанови стало відомо лише під час зупинки транспортного засобу від працівників поліції. Також, звернула увагу суду на те, що в протоколі в описі установлених даних вказано, що ОСОБА_1 має обмеження у праві керування транспортними засобами згідно постанови державного виконавця номер 49784738 від 12 січня 2016 року. Водночас до протоколу долучена копія постанови державного виконавця Апостолівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Капусти Т.І. від 29 травня 2019 року у ВП № 49784738, яка не відповідає реквізитам постанови, на яку, як на підставу обмеження ОСОБА_1 в праві керування транспортними засобами, посилається працівник поліції в зазначеному протоколі.
Вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
На підтвердження вчинення  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, суду надано протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№564958 від 12.01.2026, в якому зазначено, що  ОСОБА_1  12.01.2026 р. о 16-45 год., за адресою: м.Кам`янське, пр.-т В.Стуса 12, керував т\з Volvo V50 д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому маючи обмеження в праві керування транспортними засобами постановою державного виконавця номер 49784738 від 12 січня 2016 року. Проте, до протоколу долучено копію постанови державного виконавця Капусти Т.І. від 29.05.2019 р. 
Згідно ст.252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Тобто, відповідно до вимог ст. ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: а) об`єкту; б) об`єктивної сторони; в) суб`єкту; г) суб`єктивної сторони.
ОСОБА_1  інкриміновано порушення вимог ч.3 ст.126 КУпАП.
Відповідальність за ч.3ст.126КУпАП настає за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Об`єктивна сторона даного правопорушення виражається у керуванні транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.
Відповідно до вимог ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визначається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала їх настання.
Всупереч викладеному, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№564958 від 12.01.2026 року та додані до нього матеріали, не містять відомостей, які би вказували на наявність умислу у  ОСОБА_1  на вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, а саме: про те, що  ОСОБА_1  знав про накладене на нього обмеження у праві керування транспортним засобом.
В матеріалах справи відсутні докази того, що він отримав постанову державного виконавця 49784738 від 12 січня 2016 року (або від 29.05.2019 року, яку долучено до матеріалів справи), якою встановлено відповідне тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.
Згідно з ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром.
Частина 9 статті 71 цього Закону вказує, що вмотивована постанова державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами надсилається сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня їх внесення.
Однак, в копії постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, яка міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, не зазначено жодних відомостей щодо виконання державним виконавцем вимог ст.ст.28 та 71 Закону України «Про виконавче провадження».
Відсутні у матеріалах справи й докази отримання  ОСОБА_1  зазначеної постанови.
Крім того, відсутнє підтвердження того, що на час скоєння адміністративного правопорушення 12.01.2026 року вищевказане виконавче провадження ВП №49784738 не є закритим і зазначене обмеження діє, а не було скасоване.
Дослідженими матеріали справи, а також, виходячи з пояснень особи, що притягається до адміністративної відповідальності, викладені його представником в письмовому клопотанні від 06.04.2026р., судом не встановлена обізнаність  ОСОБА_1  про накладене на нього обмеження у праві керування транспортним засобом, а отже в діях останнього не вбачається умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП.
Тобто, обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджені доказами у передбаченому законодавством порядку, належних, допустимих та достовірних доказів вчинення  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП працівниками поліції суду не надано та матеріали справи не містять.
Таким чином, надавши оцінку зібраним по справі доказам, прихожу до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№564958 від 12.01.2026 року та додані до протоколу матеріли не є достатніми доказами, які дають підстави обґрунтовано вважати, що  ОСОБА_1  вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.126 КУпАП.
Суд не є тим органом, який збирає докази на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Це обов`язок органу, який складає протокол, і так само як і обов`язок доведення вини під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, також не повинна доводити свою вину чи невинуватість.
Відповідно до ч.2 ст.255 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, зокрема справу Пол та Одрей Едвардз проти Сполученого Королівства/Pauland Audrey Edwards v the United Kingdom (№46477/99), в якому суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.
Враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом доведення вини, будь-яких переконливих доказів вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суду не надано, суд дійшов висновку, що в діях  ОСОБА_1  не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП.
Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 № 463/1352/16-а зазначив, що у силу принципу презумпції невинуватості у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Згідно із ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому Законом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Дотримання цих вимог є необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду, забезпечує реалізацію закріплених у КУпАП таких засад, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості, забезпечення доведеності вини та право на захист.
Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.
Слід зауважити, що право на справедливий суд гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийнятою Радою Європи 04.11.1950, ратифікованою Україною 17.07.1997, відповідно до неї суд встановлює обґрунтованість будь-якого висунутого проти особи обвинувачення.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП України відсутність події і складу адміністративного правопорушення є обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення і провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.
Згідно із ч.1 п. 3 ст.284КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) при наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП, виносить постанову про закриття справи.
З огляду на вищевикладене, оцінюючи, відповідно до ст.252 КУпАП, надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, беручи до уваги, що органом, яким складено протокол про адміністративне правопорушення, не доведено порушення  ОСОБА_1  вимог ч.3 ст.126 КУпАП, суд приходить до висновку про недоведеність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, а тому провадження у даній справі на підставі п.1 ч.1 ст.247КУпАП підлягає закриттю.
На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст.126, п. 1 ч. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.126 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя А. С. Кузнєцова