Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2026 року Справа№200/9687/25 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зеленова А.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, у якому позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 16.07.2025 № 914390131908 про відмову в оформленні та виплаті допомоги на поховання померлої матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу на поховання померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі двомісячної пенсії.
Позов обґрунтований тим, що позивачу оскарженим рішенням відповідача неправомірно відмовлено у виплаті допомоги на поховання її матері, яка за життя була пенсіонером.
Ухвалою суду від 15.12.2025 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справи. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). 
Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначає, що виплата пенсії за життя ОСОБА_2 проведена по березень 2017 року. Нарахування пенсійних коштів ОСОБА_2 не проводилось з 01.04.2017 у зв`язку з відсутністю інформації про реєстрацію пенсіонера в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. ОСОБА_2 із заявою щодо поновлення виплати пенсії на контрольованій українською владою території у встановленому порядку до органів Пенсійного фонду України не зверталась. Інформація про проходження ОСОБА_2 фізичної ідентифікації особи в АТ «Ощадбанк» або в органах Пенсійного фонду України відсутня. Пенсійна справа знята з обліку з 01.09.2023 у зв`язку зі смертю пенсіонера 15.08.2023. З огляду на вищенаведене, за результатом розгляду наданих документів 16.07.2025 було винесено рішення про відмову у виплаті допомоги на поховання пенсіонера ОСОБА_2 відповідно вимог статті 53 Закону №1058 у зв`язку з неотриманням ОСОБА_2 пенсії на момент смерті № 914390131908 від 16.07.2025.
За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.
Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.
14.07.2025 ОСОБА_3 звернулась до органів ПФУ з заявою №5602 щодо оформлення допомоги на поховання померлої ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
16.07.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення про відмову у виплаті допомоги на поховання за результатами розгляду заяви від 14.07.2025 №5602 ОСОБА_3 .
Посилаючись на неправомірність дій пенсійного органу, позивач звернулась до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі також - Закон N 1058-IV), розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом (далі - Закон № 1058-IV).
Згідно зі статтею 53 Закону № 1058-IV, у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).
Звернення за допомогою на поховання регламентовано нормами розділу V Порядку № 22-1.
Відповідно до п. 5.1 Порядку № 22-1 особа, яка звертається по допомогу на поховання, подає до органу, що призначає пенсію, документ, що посвідчує особу заявника, заяву про виплату допомоги на поховання (додаток 8), свідоцтво про смерть та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання (додаток 14 до Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.07.2008 № 1269/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.07.2008 за № 691/15382) або довідку про смерть пенсіонера. У разі реєстрації смерті за межами України подається свідоцтво про смерть або інший документ, що підтверджує факт смерті, виданий компетентним органом іноземної держави.
Згідно з п. 5.2 Порядку № 22-1, заява про виплату допомоги на поховання та необхідні документи працівником структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, приймаються у порядку, передбаченому пунктом 4.2 розділу IV цього Порядку, та засобами програмного забезпечення передаються для опрацювання до структурного підрозділу з питань виплати пенсій органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.
Інформація про виплату допомоги на поховання додається до електронної пенсійної справи померлого пенсіонера.
Допомога на поховання виплачується в розмірі, визначеному чинним законодавством.
Допомога на поховання не виплачується в разі смерті особи, яка перебувала на повному державному утриманні (крім випадків, коли поховання здійснюється членами сім`ї або іншою особою).
При цьому, призупинення виплати пенсії жодним чином не позбавляє громадянина України статусу пенсіонера.
Абзацом першим частини другої, частиною четвертою статті 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Члени сім`ї - особи, які перебувають у шлюбі, а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою і піклуванням, інші особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі (абзац шістнадцятий частини першої статті 1 Закону України від 14.10.2014 № 1700-VII "Про запобігання корупції").
Відповідно до частини другої статті 64 Житлового Кодексу Української РСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Водночас, у справі, яка розглядається, позивач не надає доказів, що вона або її представник звертались до органів ПІУ з заявою про оформлення допомоги на поховання померлої ОСОБА_2 .
В матеріалах справи наявна заява ОСОБА_3 від 14.07.2025 №5602 щодо оформлення допомоги на поховання померлої ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 16.07.2025 про відмову у виплаті допомоги на поховання за результатами розгляду заяви від 14.07.2025 №5602 ОСОБА_3 .
Позивач не надає доказів, що ОСОБА_3 представляє інтереси членів сім`ї або є членом сім`ї померлої ОСОБА_2 , у розумінні ст. 52 Закону № 1058-IV.
В заяві від 14.07.2025 №5602 зазначена інформація також відсутня.
Також, суд акцентує увагу на тому, що згідно наведених вище норм виплата вказаної допомоги пов`язується лише з фактом поховання пенсіонера і право на отримання допомоги на поховання має особа, яка здійснила таке поховання.
Відповідно до частини першої статті 371 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.
Судом із рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.06.2025 у справі №185/6849/25 встановлено, що заявник ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_2 у м. Донецьк.
Як зазначено у вказаному вище рішенні суду, "Встановлення факту смерті ОСОБА_2 заявниці необхідно для отримання свідоцтва про смерть відповідного зразка, для подальшого його використання в цивільно-правових відносинах, згідно законодавства України".
Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.06.2025 у справі №185/6849/25 задоволено заяву саме ОСОБА_1 , а не ОСОБА_3 .
Тобто, саме ОСОБА_1 , а не ОСОБА_3 є особою у якою виникла необхідність встановлення у судовому порядку факту смерті ОСОБА_2 , у тому числі для отримання допомоги на поховання.
В той час, як ОСОБА_3 жодних належних та допустимих доказів в підтвердження родинних зав`язків або представництва інтересів вказаних вище осіб, ні до заяви, поданої відповідачу про виплату допомоги на поховання, ні до суду в межах цієї справи - не надано.
Також, суд звертає увагу позивача, що його місцем проживання вказано АДРЕСА_1 . У той же час, як встановлено в рішенні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.06.2025 у справі №185/6849/25, ОСОБА_2 померла на тимчасово окупованій території у місті Донецьк Донецької області.
Однак, позивачем не було надано жодних доказів в підтвердження виїзд ним на тимчасово окуповану територію з метою здійснення поховання ОСОБА_2 , як і не надано будь-яких інших доказів в підтвердження здійснення дій щодо дистанційної організації поховання ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території.
Вказані обставини свідчать про те, що права позивача не порушені, з огляду на відсутність доказів в підтвердження того, що вона є особою, яка здійснила поховання.
Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб (висновки у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 912/1856/16, від 14.05.2019 у справі № 910/11511/18, у справі №910/7164/19).
Суд розглядає адміністративну справу у межах позовних вимог, ця норма встановлює виняток у вигляді можливості у суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного та повного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин (сторін чи третіх осіб), про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Такі повноваження суду щодо визначення меж розгляду адміністративної справи є субсидіарними, не можуть змінювати предмет спору, а лише стосуються обсягу захисту порушеного права (висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 07.02.2022 у справі №826/11086/18).
Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.
Під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів особи, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо особа не довела факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, це не має самостійного правового значення. Аналогічна правова позиція неодноразово викладалася Верховним Судом, зокрема у постановах 30.10.2019 у справі №316/2721/15-а (2-а/316/90/15), від 11.11.2020 у справі №640/19903/19, від 26.07.2021 у справі № 420/2068/19.
Натомість, позивачем не надано доказів того, що вона є тією особо, яка здійснювала поховання померлої ОСОБА_2 , що, у розумінні статті 53 Закону № 1058-IV, виключає його право на отримання такої допомоги.
Також позивачем не надано доказів звернення до органів ПФУ з заявою про виплату допомоги на поховання ОСОБА_2 та відповідної відмови позивачу у виплаті такої допомоги. Докази в підтвердження родинних зав`язків або представництва інтересів позивача або померлої ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ні до заяви, поданої відповідачу про виплату допомоги на поховання, ні до суду в межах цієї справи - не надано.
Таким чином, суд доходить висновку за відсутності порушеного права позивача у спірних правовідносинах про відмову у задоволенні адміністративного позову повністю.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає про таке. 
Згідно з частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Згідно вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не належать розподілу, позаяк позивачеві у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 7, 9, 77, 139, 229, 243-246, 262 КАС України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, код ЄДРПОУ 13486010) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.С. Зеленов