ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 02 квітня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/2247/26	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

25 листопада 2025 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якій позивач просить:
визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ніколенка С.В. від 11.02.2026 у виконавчому провадженні ВП № 79643317 про повернення виконавчого документа стягувачу;
зобов`язати керівника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування позивачу, як стягувачу, коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України;
зобов`язати старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ніколенка С.В. зупинити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП № 79643317 до надходження від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, повідомлення про перерахування коштів на відповідний рахунок вказаного органу державної виконавчої служби або позивачу. 
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що заборгованість по пенсії позивача, яка виникла після її перерахунку на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/5448/25, не виплачена позивачу. Відтак, вважає, що рішення суду в частині виплати перерахованої пенсії залишилось не виконаним. Відтак, вважає протиправним дії відповідача щодо повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.9 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2026позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
01.04.2026 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечує проти позовних вимог, просить у їх задоволенні відмовити. Вказує на те, що стягнення коштів державного бюджету виконується виключно Казначейством України. Враховуючи вказані обставини у зв`язку зі зміною способу і порядку виконання рішення суду на стягнення коштів з державного органу, державним виконавцем відповідно до пункту 9 частини 1 статті 37 Закону 11.02.2026 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Враховуючи вказані обставини вважає, що дії державного виконавця вчинено у відповідності до вимог діючого законодавства, постанова про повернення виконавчого документа стягувачу №79643317 від 11.02.2026 є законною та такою що не підлягає скасуванню.
Справу за вказаним позовом розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.
Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08.07.2025, залишеного без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2025 у справі №440/5448/25 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії з урахуванням грошового забезпечення, визначеного у довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.03.2025 №ФП77014/4658. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023 відповідно до вимог статей 43 та 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.03.2025 №ФП77014/4658, з урахуванням проведених виплат. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо виплати ОСОБА_1 з 01.01.2025 основного розміру пенсії із застосуванням коефіцієнтів, визначених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області виплатити ОСОБА_1 з 01.01.2025 пенсію без застосування коефіцієнтів, визначених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану", з урахуванням проведених виплат. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2025 максимальним розміром. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області виплатити ОСОБА_1 з 01.03.2025 пенсію без обмеження її максимальним розміром, із врахуванням раніше виплачених сум. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.07.2025 року по адміністративній справі № 440/5448/25, Полтавським окружним адміністративним судом 04.11.2025 року був виданий виконавчий лист № 440/5448/25 про зобов?язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити виплату з 01.01.2025 пенсії без застосування коефіцієнтів, визначених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», з урахуванням проведених виплат, зі строком пред`явлення вказаного виконавчого листа до виконання - до 25.10.2028 року.
Вказаний виконавчий лист був пред`явлений до примусового виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції згідно із заявою від 13.11.2025 року про примусове виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.07.2025 року по адміністративній справі № 440/5448/25. 
Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ніколенка Станіслава Васильовича від 21.11.2025 року було відкрито виконавче провадження ВП № 79643317 з примусового виконання виконавчого листа № 440/5448/25, виданого 04.11.2025 року Полтавським окружним адміністративним судом на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.07.2025 року по справі № 440/5448/25 про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити виплату з 01.01.2025 пенсії без застосування коефіцієнтів, визначених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2025 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», з урахуванням проведених виплат. 
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.02.2026 року по справі № 440/5448/25 була задоволена заява старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ніколенка Станіслава Васильовича про зміну способу та порядку виконання рішення суду. Змінено спосіб та порядок виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.07.2025 року по адміністративній справі № 440/5448/25 за позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області виплатити позивачу з 01.01.2025 пенсію без застосування коефіцієнтів, визначених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2025 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», з урахуванням проведених виплат та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області виплатити з 01.03.2025 пенсію без обмеження її максимальним розміром, із врахуванням раніше виплачених сум, на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь позивача недоотриманої заборгованості по пенсії у розмірі 332370,56 грн. (триста тридцять дві тисячі триста сімдесят гривень п`ятдесят шість копійок). 
В частині виплати вказаної заборгованості рішення суду залишилось невиконаним в повному обсязі.
Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ніколенка Станіслава Васильовича від 11.02.2026 року у виконавчому провадженні ВП № 79643317 про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 9 частини першої статті 37 Закону України від 02.06.2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» позивачу був повернений вищезазначений виконавчий лист № 440/5448/25, виданий 04.11.2025 року Полтавським окружним адміністративним судом на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.07.2025 року по справі № 440/5448/25 про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити виплату з 01.01.2025 пенсії без застосування коефіцієнтів, визначених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № l «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», з урахуванням проведених виплат.
Вказана постанова була направлена позивачу засобами поштового зв`язку та отримана останнім.
Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII).
Відповідно до ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Примусовому виконанню за правилами ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII підлягають рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів і наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.
Положеннями ст. 15 Закону №1404-VIII визначено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.
Судом встановлено, що на виконанні у відповідному органі державної виконавчої служби перебували виконавчі провадження № 79643212, № 79643317 та № 79643392, відкриті на підставі виконавчих листів № 440/5448/25, виданих 04.11.2025 Полтавським окружним адміністративним судом, якими зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити відповідні дії щодо перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 .
Як вбачається з матеріалів справи, постановами державного виконавця від 21.11.2025 відкрито виконавчі провадження та зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів, про що належним чином повідомлено сторони виконавчого провадження.
Разом з тим, відповідно до наданих боржником відповідей від 30.01.2026 №1600-0307-8/8802 та від 04.12.2025 №1600-0506-5/93173, судом встановлено, що на виконання рішення суду проведено нарахування заборгованості з пенсійних виплат у загальному розмірі 332 370,56 грн, однак фактична виплата зазначених коштів здійснена не була, а нараховані суми обліковані та підлягають виплаті відповідно до Порядку № 821.
Суд зазначає, що відповідно до пункту 10 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення.
Згідно з частиною третьою статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.
Крім того, відповідно до частини третьої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Суд також враховує, що невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо виплати пенсійних та інших соціальних виплат протягом тривалого часу, є обставиною, яка свідчить про істотне ускладнення виконання такого рішення та може бути самостійною підставою для зміни способу і порядку його виконання.
З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з невиконанням боржником рішення суду в частині фактичної виплати нарахованих сум, державним виконавцем 22.01.2026 подано заяву про зміну способу і порядку виконання рішення суду, за результатами розгляду якої ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.02.2026 у справі №440/5448/25 змінено спосіб і порядок виконання рішення суду шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 заборгованості з пенсійних виплат у розмірі 332 370,56 грн.
Відповідно до частин 1-3 статті 6 Закону «Про виконавче провадження», у випадках, передбачених законом, рішення щодо стягнення майна та коштів виконуються податковими органами, а рішення щодо стягнення коштів - банками та іншими фінансовими установами.
Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, рішення про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
У випадках, передбачених законом, рішення можуть виконуватися іншими органами.
Органи та установи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, не є органами примусового виконання (ч.4 ст.6 Закону №1404-VIII).
У свою чергу гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" та особливості їх виконання встановлено Законом України № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (далі – Закон № 4901-VI).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 4901-VI держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).
Згідно ч. 2 ст. 2 Закону № 4901-VI дія цього Закону не поширюється на рішення суду, стягувачем за якими є державний орган, державне підприємство, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація, що належать до комунальної власності.
Водночас, п. 9 Розділу VI Бюджетного кодексу України встановлено, що до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання.
Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.
03.08.2011 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 845, якою затвердив Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - Порядок №845, в редакцій, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.
Відповідно до пункту 2 у цьому Порядку терміни вживаються у такому значенні, зокрема:
безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів;
боржники - визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання;
виконавчі документи - оформлені в установленому порядку виконавчі листи судів та накази господарських судів, видані на виконання рішень про стягнення коштів, а також інші документи, визначені Законом України "Про виконавче провадження";
стягувачі - фізичні та юридичні особи, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів, державні органи (посадові особи) за рішеннями про стягнення коштів в дохід держави.
Відповідно до п. 3 Порядку №845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).
Відповідно до пп. 2 п. 4 Порядку №845 органи Казначейства вживають заходів до виконання виконавчих документів.
З аналізу наведених норм вбачається, що виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів виключно органами Казначейства, при цьому норми БК України та Порядку № 845 поширюються на всіх стягувачів без виключення, в тому числі й на стягувачів, якими є підприємства комунальної форми власності.
Крім того, аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.11.2019 у справі №200/4120/19-а.
Судом встановлено, що боржником у виконавчому листі є Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, що є органом державної влади.
В свою чергу, виконавчий лист № 440/5448/25 був виданий 04.11.2025 Полтавським окружним адміністративним судом на виконання рішення від 08.07.2025 у справі № 440/5448/25 (з урахуванням ухвали від 03.02.2026 про зміну способу і порядку виконання) про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь позивача заборгованості з пенсійних виплат у розмірі 332 370,56 грн.
Таким чином, суд приходить до висновку, що такий виконавчий лист повинен виконуватися органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а не органами державної виконавчої служби.
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.
Разом з тим, згідно з пунктом 9 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем.
Системний аналіз наведених норм права свідчить, що повернення виконавчого документа можливе не лише у випадку відсутності у боржника майна чи коштів, а й тоді, коли виконання рішення об`єктивно не може бути здійснене органами державної виконавчої служби у зв`язку з встановленням законом спеціального порядку його виконання або виключенням повноважень таких органів щодо вчинення відповідних виконавчих дій.
Судом встановлено, що ухвалою суду змінено спосіб і порядок виконання рішення – із зобов`язання вчинити певні дії на безпосереднє стягнення грошових коштів з державного органу. За таких умов виконання рішення підпадає під спеціальне правове регулювання, визначене законодавством щодо виконання судових рішень, боржником за якими є державний орган, та здійснюється органами, що забезпечують казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Отже, після зміни способу виконання судового рішення подальше виконання виконавчого документа органами державної виконавчої служби є неможливим, що виключає здійснення будь-яких виконавчих дій у межах відповідного виконавчого провадження.
За таких обставин державний виконавець, діючи в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений законом, обґрунтовано застосував положення пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» та правомірно виніс постанову від 11.02.2026 у виконавчому провадженні №79643317 про повернення виконавчого документа стягувачу.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця відповідають вимогам чинного законодавства, є правомірними, а постанова про повернення виконавчого документа стягувачу законною, обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню.
Крім того, суд акцентує увагу на тому, що із системного аналізу наведених норм права вбачається, що у випадку, коли боржником за судовим рішенням є державний орган, а способом виконання визначено стягнення коштів, належним та передбаченим законом механізмом виконання такого рішення є звернення стягувача саме до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Героїв пожежників, буд. 13, м. Полтава, Полтавська область, 36014 ) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на це рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	А.О. Чеснокова