Провадження №	2/447/573/26 	
Справа №	447/21/26 	

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

18.03.2026 Миколаївський районний суд Львівської області у складі:
головуючої судді Друзюк М.М.,
секретаря судового засідання Іськів О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, –
в с т а н о в и в :
Стислий виклад позиції сторін.
Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі по тексту ТОВ «Споживчий центр») подав до Миколаївського районного суду Львівської області позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позов мотивує тим, що 17.11.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) №16.11.2024-100000757. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 8 000 грн, строком на 140 днів, тобто до 05.04.2025 за процентною ставкою 1% на день. Відповідно до договору від 17.11.2024 та квитанції про перерахунок коштів кредитором надано позичальнику кредит у розмірі 8 000 грн на строк зазначений в умовах кредитного договору, відповідач 17.11.2024 отримав кредитні кошти у розмірі 8 000 грн. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на станом на момент пред`явлення позову утворилась заборгованість у розмірі 14 377,98 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6 104,68 грн, заборгованості по процентам в розмірі 4 273,30 грн та заборгованості по неустойці за кожний день невиконання/неналежного виконання зобов`язання в розмірі 4 000 грн. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 07.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання у справі. Відповідачу надано строк для подання відзиву та заперечень.
На адресу суду 26.01.2026 надійшов відзив від представника відповідача Зачепіло З.Я., в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині нарахування відсотків, провадження у справі закрити. В обґрунтування покликається на те, що 17.11.2024 ТОВ «Споживчий центр» було надано фінансову послугу ОСОБА_1 шляхом укладення кредитного договору №16.11.2024-100000757, зазначила, що такий не містить ознак кредитного договору. Просить врахувати той факт, що надана позивачем копія договору не містить підпису відповідача, як і графік платежів, паспорт споживчого кредиту та правила надання грошових котів в кредит, а отже ОСОБА_1 не ознайомлювали з умовами кредитування. Крім того, суду не надано докази перерахування кредитних коштів на рахунок ОСОБА_1 . Додала, що заявлені позивачем суми процентів до стягнення не ґрунтуються на умовах договору і наданому позивачем розрахунку, а тому не підлягають задоволенню, оскільки наданий позивачем розрахунок заборгованості є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог до відповідача. Також зазначила, що позивач просить стягнути неустойку в розмірі 4 000 грн. Сукупна сума неустойки, нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Окрім того, матеріали справи не містять доказів направлення позивачем досудових вимог про необхідність сплати простроченої заборгованості. Досудові вимоги про необхідність сплати простроченої заборгованості не надають банку права звернення до суду за достроковим стягненням всієї суми заборгованості. Розгляд справи просить проводити за відсутності сторони відповідача.
Через систему «Електронний суд» 09.02.2026 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначив, що між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом отримання/ознайомлення відповідача з пропозицією про укладення кредитного договору від 17.11.2024, подання відповідачем заявки кредитного договору №16.11.2024-100000757 від 17.11.2024, надсилання відповідачем відповіді позичальника про прийняття пропозиції кредитного договору №16.11.2024-100000757 від 17.11.2024. Тобто кредитний договір було укладено в електронній формі, що відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової. Документи, що складають кредитний договір підписувались відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, який було надіслано у смс-повідомленні на номер, вказаний останнім, як фінансовий. Саме його було використано для підписання кредитного договору від 17.11.2024. Підписуючи оферту відповідач підтвердив факт, що розуміє умови, на яких укладається договір. Видача кредитних коштів відповідачу підтверджується квитанцією від 17.11.2024, що наявна в матеріалах справи. Щодо доводів відповідача стосовно ненадання позивачем виписки по рахунку зазначив, така належить до інформації, що є банківською таємницею, порядок розкриття якої визначений законом. Оскільки ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема, надання кредиту у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи, а відтак наданий ним розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі. Щодо нарахованої неустойки зазначив, що така нарахована правомірно та підлягає стягненню, оскільки за договорами, укладеними з 24.01.2021 кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань. Розгляд справи просить проводити за його відсутності.
Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить наступного висновку.
Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Судом встановлено, що 17.11.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферту) №16.11.2024-100000757.
Згідно з умовами пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), електронний кредитний договір, частиною якого є пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), укладається кредитодавцем та позичальником у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».
Електронний кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), розміщена на вебсайті кредитодавця у загальному доступі, а також в особистому кабінеті позичальника на вебсайті кредитодавця; заявка, сформована на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем; відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті кредитодавця, та підписана позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора, отриманого позичальником в повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті.
Кредитодавець розміщує на власному вебсайті пропозицію укласти електронний договір (оферту). Позичальник, який має намір укласти електронний кредитний договір, ідентифікується (реєструється) в особистому кабінеті на вебсайті кредитодавця за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником в повідомленні на номер телефону, вказаний позичальником при його ідентифікації (реєстрації) в особистому кабінеті на вебсайті. Позичальник в особистому кабінеті на вебсайті кредитодавця обирає умови, на яких бажає укласти електронний кредитний договір. У випадку погодження кредитодавця на обрані позичальником умови кредитодавець в особистому кабінеті на вебсайті кредитодавця направляє позичальнику пропозицію про укладення кредитного договору (оферту) та заявку, а також формує формуляр форми відповіді про прийняття пропозиції (акцепту) в електронній формі для її заповнення та підписання позичальником.
Для підписання позичальником відповіді про прийняття пропозиції (акцепту) позичальнику передається одноразовий ідентифікатор у повідомленні на номер телефону, вказаний позичальником при його ідентифікації (реєстрації) в особистому кабінеті на вебсайті.
Позичальник, який прийняв (акцептував) пропозицію укласти електронний договір на умовах, викладених у вищевказаній пропозиції про укладення кредитного договору (оферту) та заявці, підписує відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) електронним підписом одноразовим ідентифікатором, отриманим ним у вищевказаному порядку.
Примірник договору споживача підписується кваліфікованим електронним підписом уповноваженого працівника кредитодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу.
Таким чином, 17.11.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферту) №16.11.2024-100000757 у формі електронного документу, через особистий кабінет позичальника на сайті кредитора, шляхом обміну електронними повідомленнями, та підписаними у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
За обумовленими та погодженими на власний розсуд сторонами умовами договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 8 000 грн. на умовах строковості, поворотності, платності, шляхом перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача №4149-62ХХ-ХХХХ-5349 (п. 4.1 оферти), а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів товариства.
Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію (п. 3.1 Пропозиції).
Кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах визначених у заявці (п.3.3 Пропозиції).
У заявці кредитного договору №16.11.2024-100000757 (кредитної лінії) сторонами визначено наступні умови: загальний розмір наданого кредиту 8 000 грн, строк, на який надається кредит - 140 днів, дата повернення кредиту 05.04.2025 (а.с. 17-18).
Процентна ставка фіксована незмінна у розмірі 1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.
Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом у розмірі 0,87% протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту (п.10 заявки ).
Відповідно до копії інформаційної довідки, виданої ТОВ «Універсальні платіжні рішення», що надає послуги з переказу коштів у національній валюті без відкриття рахунків на підставі договору на переказ коштів ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024, ТОВ «Споживчий центр» 17.11.2024 здійснено переказ грошових коштів на суму 8 000 грн., номер картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua - 568814378, призначення платежу: видача за договором кредиту №№16.11.2024-100000757 (а.с. 24).
Таким чином позивачем умови укладеного договору виконано та надано ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 8 000 грн шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 , зазначену ОСОБА_1 в оферті, заявці та акцепті.
Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №16.11.2024-100000757 від 17.11.2024, за період з 17.11.2024 по 28.12.24 заборгованість ОСОБА_1 становить 14 377,98 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6 104,68 грн, заборгованості по процентам в розмірі 4 273,30 грн, заборгованості по неустойці в розмірі 4 000 грн (а.с.25 на звороті).
Норми права, які застосував суд.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти.
Відповідно до ч.1,3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з нормами ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами, та висновки суду за результатами позову.
Судом встановлено, що 17.11.2024 ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Споживчий центр» кредитний договір №16.11.2024-100000757, згідно з умовами якого отримав кредит у розмірі 8 000 грн строком на 140 днів.
Надавши оцінку аргументам сторін, суд зауважує, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму, а договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.)
Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Аналізуючи викладене, належить зробити висновок, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор, відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 вищевказаного Закону, це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до ч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Договір був підписаний з використанням засобу електронного цифрового підпису та підпису одноразовим ідентифікатором, а саме КЕП ТОВ «Споживчий центр» Гаврилець Ю.В., та відображено певну алфавітно-цифрову послідовність, введену позичальником ОСОБА_1 , що чітко вбачається з долучених до позовної заяви доказів.
Крім цього, у п. 11.3 пропозиції про укладення кредитного договору №16.11.2024-100000757 від 17.11.2024 визначено, що позичальник підтвердив, що вказаний у цьому договорі фінансовий номер телефону належить виключно позичальнику, не переданий та не буде переданий в користування та/або володіння та/або розпорядження будь-яким особам, саме цей номер телефону буде використовуватися позичальником при виконанні даного договору, вчиненні будь-яких операцій за ним (а.с. 16).
Враховуючи вищенаведене, доводи сторони відповідача щодо відсутності у договорі №16.11.2024-100000757 від 17.11.2024 ознак кредитного договору, суд вважає безпідставними.
Надаючи оцінку аргументам відповідача стосовно його неналежного ознайомлення з умовами кредитного договору, суд зазначає наступне.
Відповідач підписав кожну сторінку пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), заявки кредитного договору №16.11.2024-100000757, відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №16.11.2024-100000757 (кредитної лінії), інформаційного повідомлення позичальника електронним підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора Е366.
При цьому, приймаючи умови договору, відповідач підтвердив, що він однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору №16.11.2024-100000757 від 17.11.2024, з якими він попередньо уважно ознайомився.
Із копії наявної у матеріалах справи заявки кредитного договору №16.11.2024-100000757 від 17.11.2024 вбачається, що ОСОБА_1 як позичальник за цим договором, ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця, надавши йому персональні дані (ПІБ, РНОКПП, паспортні дані, місце проживання, номер мобільного телефону, електронну пошту, номер карткового рахунку), необхідні та достатні для укладення кредитного договору і формування одноразового ідентифікатора.
Суд зазначає, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт кредитодавця за допомогою логіну і паролю особистого кабінету зазначений договір не був би укладений.
Також суд звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутні докази щодо наявності факту неправомірного заволодіння та використання кредитодавцем персональних даних відповідача, вибуття з володіння останнього паспорта, РНОКПП, телефону.
З огляду на викладене, суд доходить переконання, що кредитний договір підписаний саме відповідачем ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто позивачем належними та допустимими доказами підтверджено укладення між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 17.11.2025 правочину кредитного договору.
Кредитний договір недійсним в судовому порядку не визнавався, а відтак відповідно до статті 629 ЦК України підлягає обов`язковому виконанню сторонами. Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Доводи сторони відповідача щодо відсутності доказів перерахування грошових коштів первісним кредитором на рахунок відповідача суд вважає безпідставними, оскільки факт одержання коштів ОСОБА_1 підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення», яка містить інформацію про здійснення операції по перерахуванню коштів ТОВ «Споживчий центр» у безготівковій формі 17.11.2024 у сумі 8 000 грн за номером платіжної картки № 41499629336535349, яку вказав ОСОБА_1 з метою отримання кредиту, а відтак є належним та допустимим доказом.
Окрім іншого, суд звертає увагу на те, що перерахування коштів узгоджується з вищенаведеними встановленими обставинами справи, зокрема з тим, що кошти перераховані в день (дату) укладення згаданого кредитного договору і розмір перерахованих коштів відповідає сумі коштів, зазначеній у цьому кредитному договорі.
Відтак, на переконання суду, додані позивачем до матеріалів справи докази в своїй сукупності підтверджують факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів в сумі 8 000 грн.
Наведені обставини та досліджені судом письмові докази дозволяють дійти обґрунтованого висновку, що відповідач, уклавши кредитний договір і отримавши кредитні кошти у обумовленому розмірі, взяті на себе зобов`язання за цим договором належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем як новим кредитором.
Стосовно доводів представника відповідача щодо відсутності доказу, який би дозволив перевірити правильність поданого позивачем розрахунку, суд зазначає, що в матеріали справи представником позивача долучено Картку субконто Договори, Контрагенти за 16.11.2024-18.12.2025, що стосується договору №16.11.2024-100000757 і контрагента ОСОБА_1 , яка містить інформацію по кредитному договору, в тому числі і щодо нарахованих процентів за користування кредитними коштами, їх сплати, та сплати інших платежів.
Позивачем надано суду довідку-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором №16.11.2024-100000757 від 17.11.2024 року, відповідно до якої заборгованість ОСОБА_1 становить 14 377,98 грн, з яких: 6 104,68 грн.- основний борг, 4 273,30 - грн. проценти, 4 000 грн. неустойка. 
З Картки субконто Договори, Контрагенти за 16.11.2024-18.12.2025, що стосується договору №16.11.2024-100000757 і контрагента ОСОБА_1 вбачається, що відповідач 30.11.2024, 14.12.2024, 28.12.2024, 11.01.2025, 25.01.2025 здійснював платежі в загальному розмірі 8 887,90 грн, з яких: 1895,32 грн – оплата за тілом кредиту, 5 392,58 грн – оплата за процентами, 1600 грн – оплата за комісією. Нарахування ОСОБА_1 процентів здійснено відповідно до умов кредитного договору за період з 17.11.2024 до 05.04.2025 за ставкою 1% на день (з 17.11.2024 по 14.12.2024 - 80 грн / день, з 15.12.2024 по 28.12.2024 – 79,79 грн / день, з 29.12.2024 по 11.01.2025 – 76,26 грн / день, з 12.01.2025 по 25.01.2025 – 69,15 грн / день, з 26.05.2025 по 05.04.2025 – 61,05 грн / день). Відтак, за весь період строку кредитування ОСОБА_1 нараховано відсотки за користування кредитом в розмірі 9 666,02 грн.
До доданого представником позивача розрахунку до нарахованих процентів включені платежі, здійснені відповідачем на суму 5 392,58 грн., однак не включені здійснені відповідачем платежі на суму 1 600 грн., оскільки такі зараховані до суми комісії.
Відтак суд вважає за необхідне сплачені відповідачем 1 600 грн, що зараховані позивачем як сплата комісії, слід зарахувати на сплату процентів, аналіз умов кредитного договору свідчить про те, що комісія за надання кредиту в розмірі 1 600 грн є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику.
Таким чином суд вважає за доцільне стягнути відсотки за період з 17.11.2024 до 05.04.2025 у розмірі 2 673,44 грн. (9 666,02 грн – 5 392,58 грн – 1 600 грн = 2 673,44 грн). 
Перевіряючи розмір заборгованості, яка виникла у відповідача перед ТОВ «Споживчий центр», суд враховує, що розмір заборгованості за тілом кредиту є належним чином обґрунтований. Як свідчать матеріали справи і це не заперечується сторонами, ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 8 000 грн. Згідно з карткою субконто відповідач сплатив 1895,32 грн тіла кредиту. Тому борг за кредитом становить 6 104,68 грн. 
Однак, суд звертає увагу на те, що в загальну суму заборгованості включено неустойку у розмірі 4 000 грн.
У пункті 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та здійснено розрахунок неустойки у розмірі 4 000 грн під час дії в Україні воєнного стану, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.
З урахуванням викладеного, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача заборгованість за кредитним договором №16.11.2024-100000757 від 17.11.2024 в загальному розмірі 8 778,12 грн, з яких 6 104,68 грн становить заборгованість за тілом кредиту, а 2 673,44 грн – заборгованість за нарахованими відсотками.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, слід стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви, що складає 1 479 грн.
Керуючись ст. 141, 246, 259, 264, 265,280-282 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково .
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість розміром 8 778,12 (вісім тисяч сімсот сімдесят вісім) грн 12 (дванадцять) коп.
У решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір у розмірі 1 479 (одна тисяча чотириста сімдесят дев`ять) грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду чи через Миколаївський районний суд Львівської області.
Повні найменування та ім`я сторін
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код ЄДРПОУ 37356833.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя Друзюк М. М.