Справа № 347/528/26
Провадження № 2/347/573/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року м. Косів
Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі: 
головуючої –судді: Крилюк М.І., 
секретаря: Лазорик Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В с т а н о в и в:
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄЙС» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що 21.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 117974695 на суму 2 500,00 грн, який підписано відповідачем шляхом використання одноразового ідентифікатора MNV996FT.
Перед укладенням кредитного договору відповідач самостійно, через мережу Інтернет, ініціював отримання кредиту, для чого перейшов на офіційний вебсайт первісного кредитора www.moneyveo.ua, пройшов процедуру реєстрації та створив особистий кабінет позичальника. Надалі він через інформаційно-телекомунікаційну систему кредитодавця сформував та подав заявку на отримання кредиту, у якій зазначив свої персональні дані, зокрема ПІБ, паспортні дані, РНОКПП, контактний номер телефону, адресу електронної пошти, реквізити платіжної картки та адресу проживання.
Після цього відповідач пройшов процедуру верифікації, ознайомився з умовами кредитування, включаючи оферту та Правила надання грошових коштів у позику, які є публічною пропозицією у розумінні статей 641, 644 ЦК України та визначають істотні умови кредитування, права та обов`язки сторін. Зазначені Правила розміщені у вільному доступі на сайті кредитодавця та є невід`ємною частиною кредитного договору.
Надалі на номер телефону, вказаний у заявці, відповідачу було надіслано одноразовий ідентифікатор, який він використав для підписання кредитного договору, чим надав згоду (акцепт) на укладення договору в електронній формі. Таким чином, саме відповідач ініціював укладення правочину, виконав усі необхідні дії для його оформлення та підтвердив волевиявлення на отримання кредиту.
Кредитний договір укладено відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» і прирівнюється до письмового договору, оскільки підписаний електронним підписом у формі одноразового ідентифікатора.
Первісний кредитор виконав свої зобов`язання за договором та надав відповідачу грошові кошти у сумі 2 500,00 грн шляхом безготівкового переказу через платіжного провайдера. У подальшому сума заборгованості була збільшена та становить 9 300,00 грн. Факт надання кредитних коштів підтверджується платіжним дорученням, довідкою та письмовими поясненнями первісного кредитора.
Право вимоги за зазначеним кредитним договором неодноразово відступалося за договорами факторингу: спочатку від первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», далі — до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», а згодом — до позивача. Відступлення прав вимоги підтверджується договорами факторингу, реєстрами (витягами з реєстрів) прав вимоги, актами приймання-передачі та платіжними документами, що свідчить про безперервний перехід прав кредитора.
Станом на момент звернення до суду загальний розмір заборгованості відповідача становить 23 745,36 грн, з яких 9 300,00 грн — основний борг (тіло кредиту), 14 445,36 грн — нараховані проценти за користування кредитом, штрафні санкції відсутні. Погашення заборгованості відповідачем не здійснювалося, що підтверджується випискою з особового рахунку.
З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЄЙС» заборгованість за кредитним договором № 117974695 у розмірі 23 745,36 грн, а також судові витрати.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак у вимогах позовної заяви подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, що відповідає вимогам процесуального закону.
Відповідач ОСОБА_1 , був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Незважаючи на це, Відповідач у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, письмових клопотань та відзиву на позовну заяву не подав.
За таких обставин суд, керуючись положеннями статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку, що Відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, а тому наявні правові підстави для ухвалення заочного рішення на основі наявних у матеріалах справи доказів.
Відповідно до вимог статті 281 Цивільного процесуального кодексу України, 21 квітня 2026 року Косівським районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи, про що сторони були повідомлені у встановленому порядку.
Дослідивши письмові докази, надані позивачем, перевіривши їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а також оцінивши їх у сукупності відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню в межах встановлених судом обставин і правової оцінки доказів.
Із матеріалів справи, зокрема доданих до позовної заяви письмових доказів, вбачається наступне.
Як підтверджується копією кредитного договору № 117974695 від 21.12.2021 (а.с. 18–21) та копією паспорта споживчого кредиту продукту «Смарт» до договору (а.с. 17), між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 (відповідачем) було укладено кредитний договір на суму 2 500,00 грн, який підписано відповідачем із використанням одноразового ідентифікатора, що свідчить про належне оформлення правочину в електронній формі та погодження його істотних умов сторонами.
Згідно з копією заявки на отримання грошових коштів у кредит (додаток № 5), довідки щодо дій позичальника (додаток № 7), алгоритму дій споживача (додаток № 6) та алгоритму дій первісного кредитора (додаток № 8), відповідач самостійно ініціював отримання кредиту шляхом реєстрації на офіційному сайті кредитодавця www.moneyveo.ua, створення особистого кабінету, заповнення та подання заявки на кредит, у якій зазначив свої персональні та платіжні дані, після чого пройшов процедуру верифікації та підтвердив згоду з умовами кредитування.
Правила надання грошових коштів у позику (додаток № 4), які є публічною пропозицією у розумінні статей 641, 644 ЦК України, визначають істотні умови кредитування та розміщені у вільному доступі на сайті кредитодавця, що підтверджує можливість ознайомлення з ними до укладення договору.
Як вбачається з матеріалів справи, на номер телефону НОМЕР_1 , зазначений у заявці, відповідачу було направлено одноразовий ідентифікатор MNV996FT, який використано для підписання кредитного договору, що підтверджує акцепт умов договору та завершення його укладення в електронній формі.
Згідно з копією платіжного доручення (додаток № 9) та довідкою і письмовими поясненнями первісного кредитора (додаток № 30), кредитодавець виконав свої зобов`язання та перерахував відповідачу грошові кошти у сумі 2 500,00 грн. на карту 4149-49XX-XXXX-2943. Надалі, відповідно до розрахунків заборгованості (додатки № 21, № 22) та виписки з особового рахунку (додаток № 23), розмір заборгованості було збільшено до 9 300,00 грн.
Право вимоги за кредитним договором підтверджується послідовним ланцюгом відступлення, що випливає з матеріалів справи, а саме: договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 з додатковими угодами (додаток № 11), витягом з реєстру прав вимоги № 173 від 15.02.2022 (додаток № 12), актом звірки та протоколом узгодження (додаток № 13), договором факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 (додаток № 14), витягом з реєстру прав вимоги (додаток № 15), платіжною інструкцією (додаток № 16), договором факторингу № 11/07/25-Е від 11.07.2025 (додаток № 17), витягом з реєстру боржників (додаток № 18), актом приймання-передачі реєстру боржників (додаток № 19) та платіжною інструкцією (додаток № 20).
Крім того, на підтвердження розрахунків заборгованості долучено відповідні розрахунки первісного кредитора та попередніх факторів (додатки № 21, № 22), які свідчать про формування боргу протягом дії зобов`язання.
Станом на дату звернення до суду, як вбачається з виписки з особового рахунку (додаток № 23), загальний розмір заборгованості відповідача становить 23 745,36 грн, з яких 9 300,00 грн — тіло кредиту, 14 445,36 грн — нараховані проценти, штрафні санкції відсутні.
У свою чергу, витрати позивача підтверджуються платіжною інструкцією про сплату судового збору (додаток № 1), договором про надання правничої допомоги (додаток № 24), додатковою угодою (додаток № 25), актом приймання-передачі послуг (додаток № 26), а також свідоцтвом адвоката та довіреністю (додатки № 27, № 28).
Відповідно до наведених доказів у сукупності, встановлено факт укладення кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів, належне документальне підтвердження переходу права вимоги до позивача, а також невиконання відповідачем грошового зобов`язання у повному обсязі, що свідчить про наявність правових підстав для задоволення позову.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір є домовленістю сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, оформленою в електронній формі. Частиною п`ятою статті 11 зазначеного Закону передбачено, що умови електронного договору можуть міститися в інших електронних документах шляхом відсилання до них за умови забезпечення вільного доступу до таких документів. Сам по собі спосіб укладення договору не є підставою для визнання його недійсним за умови дотримання сторонами вимог закону щодо його оформлення та акцепту.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний правочин може бути підписаний, зокрема, шляхом використання одноразового ідентифікатора.
З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір № 117974695 від 21.12.2021 був підписаний відповідачем із використанням одноразового ідентифікатора MNV996FT, що підтверджується копією кредитного договору та довідкою щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора.
З поданих до суду доказів, зокрема заявки на отримання кредиту, довідок та системних даних кредитодавця, встановлено, що відповідач самостійно ініціював оформлення кредиту через офіційний вебсайт первісного кредитора www.moneyveo.ua, пройшов процедуру реєстрації та створив особистий кабінет позичальника. У подальшому через інформаційно-телекомунікаційну систему кредитодавця ним було сформовано та подано заявку на отримання кредиту, в якій зазначено його персональні дані, зокрема ПІБ, паспортні дані, РНОКПП, номер телефону, електронну адресу, реквізити платіжної картки та адресу проживання.
З наданих матеріалів справи також встановлено, що відповідач пройшов процедуру верифікації та ознайомився з умовами кредитування, включаючи публічну оферту та Правила надання грошових коштів у позику, які відповідно до статей 641, 644 ЦК України є публічною пропозицією та визначають істотні умови кредитного договору, а також права й обов`язки сторін. Зазначені Правила перебувають у вільному доступі на вебсайті кредитодавця та є невід`ємною частиною укладеного договору.
Із довідки щодо дій позичальника та електронних повідомлень кредитодавця вбачається, що на номер телефону, зазначений у заявці, відповідачу було направлено одноразовий ідентифікатор, який він використав для підписання кредитного договору, чим підтвердив прийняття (акцепт) пропозиції кредитодавця. Таким чином, ініціатива укладення правочину належала саме відповідачу, який висловив своє волевиявлення на отримання кредитних коштів.
Відповідно до положень статей 205, 207 ЦК України правочин може вчинятися у письмовій, у тому числі електронній формі, та вважається таким, що відповідає письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в електронному документі та підписано електронним підписом. За таких обставин кредитний договір № 117974695 від 21.12.2021 є належним чином укладеним електронним правочином.
Як підтверджується платіжним дорученням та довідкою первісного кредитора, після укладення договору останній виконав свої зобов`язання та перерахував відповідачу грошові кошти у сумі 2 500,00 грн на платіжну картку 4149-49XX-XXXX-2943, зазначену ним у заявці. У подальшому, згідно з розрахунком заборгованості, сума боргу збільшилась і станом на момент звернення до суду становить 23 745,36 грн, з яких 9 300,00 грн — основний борг, 14 445,36 грн — нараховані проценти.
З матеріалів справи також вбачається, що право вимоги за вказаним кредитним договором неодноразово відступалося за договорами факторингу. Зокрема, на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 право вимоги було передано від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс», що підтверджується витягом з Реєстру прав вимоги № 173 від 15.02.2022, актом звірки взаємних розрахунків та протоколом узгодження предмета факторингової операції.
Надалі, як вбачається з договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 та витягу з Реєстру прав вимоги № 1, право вимоги перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», що також підтверджується платіжною інструкцією про фінансування.
У подальшому, як вбачається з договору факторингу № 11/07/25-Е від 11.07.2025, витягу з Реєстру боржників та акта приймання-передачі, право грошової вимоги до відповідача було відступлено позивачу — ТОВ «Фінансова компанія «ЄЙС», який набув статусу нового кредитора.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або не визнана судом.
Згідно з розрахунком заборгованості, випискою з особового рахунку та іншими матеріалами справи, відповідач належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, погашення заборгованості не здійснював, у зв`язку з чим станом на дату звернення до суду розмір заборгованості становить 23 745,36 грн, який відповідачем не спростовано.
Таким чином, сукупністю наданих доказів підтверджується факт укладення кредитного договору ОСОБА_1 , отримання ним кредитних коштів, безперервний перехід права вимоги до позивача та наявність невиконаного грошового зобов`язання.
Щодо судових витрат, як вбачається з договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, додаткової угоди № 25770928562 від 01.09.2025 та акта приймання-передачі наданих послуг, позивачем заявлено витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 7 000 грн, які, за твердженням позивача, складаються з вартості підготовки позовної заяви, вивчення матеріалів справи, підготовки адвокатського запиту та клопотань.
Водночас, відповідно до статей 133, 137 ЦПК України, витрати на правничу допомогу входять до складу судових витрат та підлягають відшкодуванню за умови їх реальності, необхідності та співмірності із складністю справи, обсягом наданих послуг, витраченим адвокатом часом, значенням справи для сторони, а також принципами розумності та справедливості.
Як вбачається з матеріалів справи, дана справа є малозначною у розумінні процесуального закону, має типовий характер, пов`язана зі стягненням заборгованості за кредитним договором та не містить складних фактичних чи правових обставин. Спір розглядався у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, а доказова база є стандартною для даної категорії справ і переважно складається з письмових документів (кредитний договір, розрахунок заборгованості, договори факторингу, реєстри прав вимоги, виписка з рахунку).
Оцінюючи подані документи щодо витрат на правничу допомогу, суд враховує, що обсяг фактично виконаних адвокатом робіт у цій справі є обмеженим та здебільшого полягає у підготовці типових процесуальних документів, які не вимагали значного правового аналізу чи формування нової правової позиції. Заявлені витрати не містять належного обґрунтування їх необхідності саме у такому розмірі з урахуванням фактичної складності спору.
З урахуванням принципу пропорційності судових витрат, закріпленого у ЦПК України, а також необхідності забезпечення балансу між інтересами сторін, суд доходить висновку, що заявлена сума 7 000 грн є завищеною та такою, що не відповідає критеріям розумності та співмірності.
Водночас суд бере до уваги факт надання позивачу професійної правничої допомоги та необхідність часткового відшкодування понесених витрат, у зв`язку з чим вважає обґрунтованим і справедливим стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 2 000 грн.
Такий розмір, на переконання суду, є співмірним характеру та складності справи, обсягу виконаної адвокатом роботи, а також відповідає вимогам статей 133, 137 ЦПК України щодо розумності та обґрунтованості судових витрат.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам у сумі 2 662,40 грн.
Ураховуючи викладене, а також керуючись статтями 526, 530, 599, 611, 625, 1048–1050, 1054 ЦК України, та статтями 263–265, 268, 280–282 ЦПК України, суд —

В и р і ш и в:
Позов задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄЙС», код ЄДРПОУ 42986956, заборгованість за Кредитним договором № 117974695 від 21.12.2021 у розмірі 23 745,36 грн (двадцять три тисячі сімсот сорок п`ять гривень 36 копійок), а також: 2 662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок) у відшкодування сплаченого судового збору та 2 000,00 грн (дві тисячі гривень 00 копійок) у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.І. Крилюк