Справа № 465/397/25 Головуючий у 1 інстанції: Мартьянова С. М. 
Провадження № 22-ц/811/2562/25 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

19 лютого 2026 року м. Львів
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого – судді Бойко С.М.,
суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., 
секретаря – Хоцяновича О.В., 
з участю: представника позивача – Телішевського І.Д.,
представника відповідача Департаменту патрульної
поліції – Шкробака О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Департаменту патрульної поліції та ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 03 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави в особі Державної казначейської служби України, Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Львівській області про відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконними діями та рішеннями посадових осіб органу державної влади, 

встановив:
У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Держави Україна за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь 800000 грн. відшкодування моральної шкоди.
Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що постановою інспектора Управління патрульної поліції (далі – УПП) у Львівській області серії ЕАР №5577160 від 07.07.2022 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Не погоджуючись із вказаною постановою, позивачем було подано позов до суду і рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 30.09.2022 року скасовано постанову серії ЕАР №5577160 від 07.07.2022 року.
Окрім цього, постановою інспектора УПП у Львівській області серії ЕАР №6077041 від 26.10.2022 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн. Однак, рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 17.01.2023 року вказану постанову скасовано, провадження у справі закрито.
Також, постановою інспектора УПП у Львівській області серії ЕАР №6119806 від 04.11.2022 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Не погоджуючись із вказаною постановою, позивачем було подано позов до суду і рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 17.01.2023 року скасовано постанову серії ЕАР №6119806 від 04.11.2022 року, провадження у справі закрито.
Постановою інспектора УПП у Львівській області серії ЕАР №6255959 від 06.12.2022 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1360 грн. Однак, рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 26.01.2023 року вказану постанову скасовано, провадження у справі закрито.
Також, постановою інспектора УПП у Львівській області серії ЕАР №6255381 від 06.12.2022 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Не погоджуючись із вказаною постановою, позивачем було подано позов до суду і рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 16.01.2023 року постанову серії ЕАР №6255381 від 06.12.2022 року скасовано, провадження у справі закрито.
Окрім цього, постановою інспектора УПП у Львівській області серії ЕАР №6342825 від 29.12.2022 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Однак, рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 23.02.2023 року вказану постанову скасовано, провадження у справі закрито.
Також, постановою інспектора УПП у Львівській області серії ЕАР №6423287 від 17.01.2023 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Не погоджуючись із вказаною постановою, позивачем було подано позов до суду і рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 15.03.2023 року скасовано постанову серії ЕАР №6423287 від 17.01.2023 року, провадження у справі закрито.
Окрім цього, постановою інспектора УПП у Львівській області серії БАБ №726139 від 11.03.2023 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн. Однак, рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 09.05.2023 року вказану постанову скасовано, провадження у справі закрито.
Постановою інспектора УПП у Львівській області серії ЕАС №6817205 від 11.04.2023 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Не погоджуючись із вказаною постановою, позивачем було подано позов до суду і рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 31.07.2023 року скасовано постанову серії ЕАС №6817205 від 11.04.2023 року, провадження у справі закрито.
Окрім цього, постановою інспектора УПП у Львівській області серії ЕАС №6661090 від 11.03.2023 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Однак, рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 09.05.2023 року вказану постанову скасовано, провадження у справі закрито.
Також, постановою інспектора УПП у Львівській області серії ЕАС №7100290 від 02.06.2023 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Не погоджуючись із вказаною постановою, позивачем було подано скаргу начальнику УПП у Львівській області і рішенням начальника УПП у Львівській області №189 від 12.06.2023 року вказану постанову скасовано і справу направлено на новий розгляд. 
В подальшому, постановою інспектора УПП у Львівській області серії БАД №393188 від 22.06.2023 року позивача повторно визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Не погоджуючись із вказаною постановою, позивачем було подано позов до суду і рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 11.09.2023 року скасовано постанову серії БАД №393188 від 22.06.2023 року, провадження у справі закрито.
Одночасно із складенням постанови серії ЕАС №7100290 від 02.06.2023 року, інспектор УПП у Львівській області викликав слідчо-оперативну групу на місце складення ним постанови і повідомив такій, що пред`явлене позивачем свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 на автомобіль Chevrolet Lacetti, номерний знак НОМЕР_2 , підроблене. 
На підставі вказаного повідомлення дізнавачем СД ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області 03.06.2023 року внесені відомості до ЄРДР за №12023142390000245 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України. Під час проведення огляду місця події у позивача було вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, сам транспортний засіб та ключі від нього. В подальшому, постановою дізнавача СД ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області від 28.06.2023 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12023142390000245 від 03.06.2023 року, закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.
Окрім цього, постановою інспектора УПП у Львівській області серії ЕНА №1451571 від 16.02.2024 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Не погоджуючись із вказаною постановою, позивачем було подано позов до суду і рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 16.02.2023 року скасовано постанову серії ЕНА №1451571 від 16.02.2024 року.
Позивач зазначав, що незаконними діями та рішеннями посадових осіб УПП у Львівській області йому заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 800000 грн. і яка полягає в тому, що істотно змінено його звичний спосіб життя, підприємницької діяльності, принижено його честь та гідність, ділову репутацію. 
Вказував, що він є власником і керівником ВКПП «Віктуар», яке здійснює перевезення пасажирів на таксі, та, одночасно, він виконує функції водія автомобіля таксі, однак, змушений був витрачати велику кількість часу для здійснення свого захисту від незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, які він не вчиняв. 
Окрім того, автомобіль марки Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_2 , який використовується ВКПП «Віктуар», згідно з договором оренди транспортного засобу, протягом більш як 20 днів, коли у нього було вилучено даний автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу внаслідок безпідставного повідомлення інспектором УПП у Львівській області про підроблення свідоцтва, він не мав можливості використовувати для здійснення підприємницької діяльності. 
Вважає, що кількість складених щодо нього постанов, їх зміст, місця складення, повторність тощо свідчать про упереджене ставлення інспекторів УПП у Львівській області до нього та про умисне незаконне переслідування і цькування його з метою перешкоджання вільно здійснювати підприємницьку діяльність з використанням автомобіля, як таксі, і приниження його людської гідності і честі та ділової репутації. 
Зазначав, що для відновлення його репутації серед близьких та знайомих, співробітників, колег, конкурентів та потенційних клієнтів йому необхідно прикласти багато зусиль і витратити багато часу та коштів. 
Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 03 липня 2025 року позов задоволено частково. 
Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 30000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Судовий збір залишено за рахунок держави.
Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову оскаржив позивач ОСОБА_1 , просив його скасувати в цій частині та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Позивач вважає, що присуджений йому розмір морального відшкодування є істотно заниженим, оскільки не відповідає глибині його душевних страждань та переживань, завданих внаслідок протиправних дій та рішень посадових осіб Управління патрульної поліції у Львівській області, а відтак, в цій частині суд першої інстанції допустив порушення вимог ч.3 ст.23 ЦК України.
На переконання позивача, суд першої інстанції не в повній мірі врахував обставини, якими він обгрунтовував свої позовні вимоги, і не дав належної правової оцінки доказам у справі.
При цьому, звертав увагу, що постанови інспекторів Управління патрульної поліції у Львівській області скасовувались із закриттям провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях ознак складу адміністративних правопорушень, тобто, він притягався до відповідальності за порушення, яких не вчиняв.
Наголошує, що завдана йому моральна шкода полягає в тому, що він тривалий період переживав і продовжує переживати глибокі душевні страждання, оскільки протиправними діями та рішеннями, яких була велика кількість, істотно змінено його звичний спосіб життя, його підприємницької діяльності, принижено його честь та гідність, ділову репутацію. 
Додає, що він змушений був займатись організацією свого захисту від протиправних рішень відповідача, замість того, щоб здійснювати підприємницьку діяльність з метою отримання прибутку для матеріального забезпечення своєї сім`ї.
Також вказує, що він є керівником підприємства, яке надає послуги з перевезення пасажирів, тому безпідставне притягнення його до відповідальності та вилучення автомобіля негативно вплинуло на його відносини в колективі, серед конкурентів та потенційних клієнтів.
Рішення суду також оскаржив відповідач Департамент патрульної поліції, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт заподіяння йому моральної шкоди.
Наголошує на висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 21.10.2020 року у справі №312/262/18, про те, що сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідача заподіяли позивачу моральної шкоди. 
Вважає, що судом першої інстанції належним чином не досліджено матеріали справи та не застосовано релевантну практику Верховного Суду, в результаті чого ухвалено необ`єктивне та незаконне рішення.
Зазначає, що необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. 
Звертає увагу, що в резолютивних частинах жодного із 12 судових рішень про закриття провадження, які долучено позивачем до позовної заяви, не вказано про неправомірність дій працівників Департаменту патрульної поліції чи його структурних підрозділів, а лише зазначено про скасування відповідних постанов та закриття провадження у справах, тому немає необхідних умов для цивільно-правової відповідальності відповідача.
Вважає, шо позивач мав на меті стягнути «надуману» моральну шкоду, тому її відшкодування є безпідставним.
В судове засідання апеляційного суду 10.02.2025 року представник відповідача Державної казначейської служби України не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, тому, відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, розгляд справи проведено у його відсутності.
Ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 19.02.2026 року о 12:50.
Заслухавши пояснення сторін на підтримання своїх апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення наступних підстав.
Судом встановлено, що 07.07.2022 року сержантом роти 1 батальйону 2 УПП у Львівській області ДПП Лебедем М.В. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР № 5577160, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 30.09.2022 року (справа №462/4883/22) позов ОСОБА_1 задоволено, вказану вище постанову серії ЕАР №5577160 від 07.07.2022 року скасовано, у зв`язку з недоведеністю факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.
26.10.2022 року інспектором лейтенантом Управління патрульної поліції у Львівській області Островським С.О. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР №6077041, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 680 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП.
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 17.01.2023 року (справа №462/6021/22) позов ОСОБА_1 задоволено, вказану вище постанову серії ЕАР №6077041 від 26.10.2022 року скасовано, провадження у справі закрито, у зв`язку з недоведеністю факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП.
04.11.2022 року інспектором Управління патрульної поліції у Львівській області винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР №6119806, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 17.01.2023 року (справа №462/6110/22) позов ОСОБА_1 задоволено, вказану вище постанову серії ЕАР №6119806 від 04.11.2022 року скасовано, провадження у справі закрито, у зв`язку з недоведеністю факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.
06.12.2022 року інспектором роти 2 батальйону 4 Управління патрульної поліції у Львівській області Задорожним Ю.М. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР №6255381, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 16.01.2023 року (справа №462/7236/22) позов ОСОБА_1 задоволено, вказану вище постанову серії ЕАР №6255381 від 06.12.2022 року скасовано, у зв`язку з недоведеністю факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.
06.12.2022 року інспектором Управління патрульної поліції у Львівській області винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР №6255959, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 680 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП.
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 26.01.2023 року (справа №462/7238/22) позов ОСОБА_1 задоволено, вказану вище постанову серії ЕАР №6255959 від 06.12.2022 року скасовано, провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
29.12.2022 року інспектором Управління патрульної поліції у Львівській області винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР №6342825, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 23.02.2023 року (справа №462/125/23) позов ОСОБА_1 задоволено частково, вказану вище постанову серії ЕАР №6342825 від 29.12.2022 року скасовано, провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
17.01.2023 року інспектором Управління патрульної поліції у Львівській області винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР №6423287, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 15.03.2023 року (справа №462/581/23) позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправною та скасовано вказану вище постанову серії ЕАР №6423287 від 17.01.2023 року, провадження у справі закрито, у зв`язку з недоведеністю факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.
11.03.2023 року інспектором Управління патрульної поліції у Львівській області Солодовніковою В.Г. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС №6661090, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 09.05.2023 року (справа №462/2081/23) позов ОСОБА_1 задоволено частково, вказану вище постанову серії ЕАС №6661090 від 11.03.2023 року скасовано, провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
11.03.2023 року заступником командира роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Черній В.О. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ №726139, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 680 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП.
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 09.05.2023 року у справі №462/2082/23 позов ОСОБА_1 задоволено частково, вказану вище постанову серії БАБ №726139 від 11.03.2023 року скасовано, провадження у справі закрито, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
11.04.2023 року інспектором Управління патрульної поліції у Львівській області винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС №6817205, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 31.07.2023 року (справа №462/3039/23) позов ОСОБА_1 задоволено частково, вказану вище постанову серії ЕАС №6817205 від 11.04.2023 року скасовано, провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
02.06.2023 року інспектором Управління патрульної поліції у Львівській області винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС №7100290, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.
Однак, рішенням №189 начальника Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Крутень А.В. від 12.06.2023 року по скарзі ОСОБА_1 скасовано вказану вище постанову, а справу надіслано на новий розгляд.
В подальшому, після проведення нового розгляду справи, 22.06.2023 року інспектором Управління патрульної поліції у Львівській області винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №393188, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.
Однак, рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 11.09.2023 року (справа №462/5464/23) позов ОСОБА_1 задоволено частково, скасовано постанову серії БАД №393188 від 22.06.2023 року, провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
16.02.2024 року інспектором взводу 2 роти 2 батальйону 3 Управління патрульної поліції у Львівській області Лемішком В.І. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №1451571, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.3 ст.122 КУпАП.
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 03.04.2024 року (справа №462/1650/24) позов ОСОБА_1 задоволено, вказану вище постанову серії ЕНА №1451571 від 16.02.2024 року скасовано, у зв`язку з недоведеністю факту вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.3 ст.122 КУпАП.
Згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження №12023142390000245 від 03.06.2023 року, до такого внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, а саме: що 02.06.2023 року на лінію «102», близько 22:35 год., надійшло повідомлення від працівників УПП у Львівській області, що під час патрулювання за порушення ПДР ними зупинено транспортний засіб марки Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який пред?явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 з можливими ознаками підробки. 03.06.2023 року проведено огляд місця події за адресою: м. Львів, пл. Двірцева, 1, під час якого у громадянина ОСОБА_1 виявлено та вилучено: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , транспортний засіб марки Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_3 , та 1 ключ запалювання до вищевказаного автомобіля.
Постановою дізнавача СД ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області від 28.06.2023 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12023142390000245 від 03.06.2023 року, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.
Постанова дізнавача мотивована тим, що згідно висновку експерта встановлено відсутність факту підробки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 від 20.06.2017 року, а також те, що згідно інформації ТСЦ №4641, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 видане вказаним сервісним центром, що виключає об`єктивну сторону та склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, а тому кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.
Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , автомобіль марки «Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_2 , належить на праві користування ВКПП «Віктуар».
Відповідно до ліцензії серії АЕ №422199, ВКПП «Віктуар» (ідентифікаційний код: 23275627) здійснює надання послуг з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів, багажу та внутрішні перевезення пасажирів на таксі, строк дії ліцензії вказаний з 12.03.2014 року.
Згідно витягу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) №1150 від 30.11.2017 року, ВКПП «Віктуар» (ідентифікаційний код: 23275627) здійснює внутрішні перевезення пасажирів на таксі, внутрішні перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення, міжнародні перевезення пасажирів на таксі.
Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ВКПП «Віктуар» є юридичною особою (ідентифікаційний код: 23275627).
Згідно з протоколом перевірки технічного стану транспортного засобу (серії ВХ №390252) №01650-02744-22 від 29.11.2022 року, автомобіль марки «Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_2 , після технічного контролю визнано технічно справним.
Відповідно до наказу №5А від 19.03.2019 року, за ОСОБА_1 закріплено автомобіль марки «Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_2 , який використовується для потреб підприємства та для надання послуг з перевезення пасажирів, в тому числі як таксі.
За загальним правилом, яке міститься у статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема,  у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Загальноконституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема, щодо відповідальності держави, закріплено в конституційні та цивільно-правові норми: статтю 56 Конституції України; статті 1173-1176 ЦК України, Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі – Закон №266/94-ВР).
Згідно зі статтею 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
Так, частиною першою статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.
Таким чином, шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України.
Разом з тим, частиною другою статті 1176 ЦК України визначено, що право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.
Так, зокрема, пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу.
Згідно з частиною другою статті 1 Закону, у випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.
Пунктом 4 частини першої статті 2 Закону визначено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення.
Пунктом 5 статті 3 Закону передбачено, що у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода.
Згідно з частиною першою статті 4 Закону, відшкодування моральної шкоди, передбачене пунктом 5 статті 3 Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету.
За положеннями частини п`ятої та шостої статті 4 Закону, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
Частиною другою статті 13 Закону передбачено, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. 
Згідно з частиною третьою статті 13 Закону, відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.
Однак, положення частини третьої статті 13 Закону не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення діють загальні правила відшкодування моральної шкоди.
Отже, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).
Закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини.
Такі висновки в повній мірі відповідають правовій позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі №569/1799/16-ц (провадження №61-19000сво18).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У справі, яка переглядається, підставою для відшкодування моральної шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Разом з тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2022 року у справі №158/272/21 (провадження №61-12280св21), зазначено, що «цивільним процесуальним законом визначені процесуальні механізми забезпечення єдності судової практики, які полягають у застосуванні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду. Логіка побудови й мета існування цих процесуальних механізмів вказує на те, що в цілях застосування норм права в подібних правовідносинах за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції необхідно виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях судової палати Касаційного цивільного суду, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду – над висновками палати чи колегії суддів цього суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду – над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів Касаційного цивільного суду».
В рішенні ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами…можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.
За встановлених обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що закриття справ про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень дає підстави для кваліфікації дій відповідача, як незаконних, та для відшкодування позивачу за рахунок держави моральної шкоди відповідно до загальних правил даного виду відшкодування, а тому, з урахуванням: характеру правопорушення, його повторюваності упродовж тривалого періоду часу, що свідчить про тривалість вимушених змін для позивача, у зв`язку з необхідністю докладання зусиль по доказуванню незаконності притягнення його до адміністративної відповідальності та для відновлення порушених прав, що призвело до моральних страждань і, в сукупності, дає підстави для висновку про присудження позивачеві моральної шкоди у розмірі 30000 грн., який буде відповідати вимогам розумності та справедливості. 
Отже, доводи апеляційних скарг не спростовують правильних висновків суду першої інстанції по суті вирішення даного спору і не вказують на допущення судом порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для скасування чи зміни рішення, тому апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду – залишити без змін.
Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

ухвалив:
апеляційні скарги Департаменту патрульної поліції та ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Франківського районного суду м. Львова від 03 липня 2025 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. 
Повний текст постанови складений 19 лютого 2026 року.

Головуючий       С.М. Бойко 

Судді:        С.М. Копняк 

А.В. Ніткевич