Справа № 638/17368/23
Провадження № 2/638/3648/26
РІШЕННЯ
Іменем України
21 квітня 2026 року       м. Харків
Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Смирнова В.А., 
за участю секретаря судового засідання Євженко О.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання,-
ВСТАНОВИВ:
10 листопада 2023 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулося до Дзержинського районного суду м. Харкова (після перейменування – Шевченківський районний суд м. Харкова) із позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання у загальному розмірі 63 511,30 гривень, інфляційні втрати у розмірі 6 405,09 грн., 3% річних у розмірі 1 239,32 грн та судовий збір.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що відповідачі зареєстровані житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . У свою чергу КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, згідно Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VІІ від 09.11.2017 року та "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. Проте, обов`язку щодо повної та своєчасної сплати за надані послуги відповідачі не здійснюють, що призвело до утворення заборгованості за період з 01.12.2015 по 31.01.2022 в розмірі 63 511,30 грн. Крім того, Підприємством нараховано інфляційні втрати та 3% річних за період з 01.12.2020 по 31.01.2022.
Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.02.2024 позов Комунального підприємства « Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання - задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», місцезнаходження: 61037, місто Харків, вулиця Мефодіївська, будинок 11, р/р НОМЕР_1 в ФХОУ ПАТ «Державний ощадний банк України», заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01 грудня 2015 року по 31 січня 2022 року в розмірі 63511 (шістдесят три тисячі п`ятсот одинадцять) грн. 30 коп., три відсотки річних у сумі 1239 (одна тисяча двісті тридцять дев`ять) грн. 32 коп., інфляційні втрати у сумі 6405 (шість тисяч чотириста п`ять) грн. 09 коп., всього 71155 (сімдесят одна тисяча сто п`ятдесят п`ять) грн. 71 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь комунального підприємства «Харківські теплові мережі», місцезнаходження: 61037, місто Харків, вулиця Мефодіївська, будинок 11, р/р НОМЕР_1 в ФХОУ ПАТ «Державний ощадний банк України» судовий збір в сумі 2684 грн. 00 коп. по 894 грн. 67 коп. з кожного.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 28.10.2025 заочне Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 05 лютого 2024 року у справі №638/17368/23 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання – скасовано. Призначено судове засідання.
11.12.2025 від представника позивача надійшла заява про поновлення строку позовної давності.
Представник позивача у заяві посилалася на Постанову КМУ від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2», якою встановлений карантин на території України; постанови КМУ від 20.05.2020 № 392, від 22.07.2020 № 641, від 09.12.2020 № 1236, яким строк такого карантину продовжувався; п. 12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, яким у період дії карантину строк визначений, зокрема ст. 257 ЦК України продовжується на строк дії такого карантину. Також зазначила, що заборгованість відповідачів за послуги з теплопостачання за період з 01.04.2017 по 31.01.2022 становить 50 517,70 грн.
26.02.2026 від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просила застосувати строк позовної давності; позовну заяву в частині стягнення заборгованості (в тому числі інфляційних втрат та 3% рівничних від простроченої суми) за період з 01.12.2015 по 10.11.2020 включно залишити без задоволення; розстрочити виконання рішення суду терміном на 12 місяців, поклавши на відповідачів обов`язок здійснювати виплати на користь КП «ХТМ» у розмірі 1/12 суми, визначеної у судовому рішенні щомісячно, починаючи з дати набрання законної сили рішенням суду.
Відзив мотивований тим, що строк позовної давності складає три роки. У свою чергу позивач з позовом звернувся 10.11.2023, просить стягнути заборгованість за період з 01.12.2015 по 31.01.2022. При цьому, позивач не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог за наявності спливу позовної давності, не довів поважності причин пропущення позовної давності, що є підставою для часткової відмови у задоволенні позовних вимог. Крім того, вказала, що відповідачі мають мінімальний дохід, відповідач ОСОБА_2 є особою з інвалідністю, відповідач ОСОБА_3 має двох неповнолітніх дітей, крім того в Україні запроваджено воєнний стан, що зумовлює наявність викликів, що постали перед українським суспільством внаслідок повномасштабного вторгнення рф.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, просила справу розглядати за її відсутності.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, повідомлялися своєчасно та належним чином.
Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, вивчивши подані заяви по суті справи, дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до наступних висновків.
Судом встановлені наступні фактичні обставини.
Відповідачі, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
За вказаною адресою КП «ХТМ» відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 на ім`я відповідачки ОСОБА_1 .
Як убачається з наданої позивачем відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу, заборгованість відповідачки за послуги, які надає КП «ХТМ», за період з 01.12.2015 року по 31.01.2022 року становить 63511 грн. 30 коп,
Відповідно до відомості нарахувань інфляційних втрат та 3% річних за останні три роки з 01.12.2020 по 31.01.2022 року, інфляційні втрати становлять 6405 грн. 09 коп., три відсотки річних становить 1239 грн. 32 коп.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України "Про житлово-комунальні послуги".
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.
Згідно матеріалів справи, КП «ХТМ» надаються послуги з теплопостачання, а відповідачі, в свою чергу, споживають зазначені послуги, що свідчить про наявність між ними взаємних зобов`язань.
У частині першій статті 19 Закону передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, разом з тим відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Наведеними положеннями закону передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 20 Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 21 Закону виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.
Враховуючи наведене, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця.
Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, а також у постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17 (провадження № 61-63св18).
Приписами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом.
Згідно зі ст. 68 ЖК України, плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться, крім квартирної плати, за затвердженими у встановленому порядку тарифами, у строки, визначені угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.
Згідно з пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (які були чинні на момент виникнення правовідносин), постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води або до затверджених нормативів (норм) споживання.
Порядок формування та затвердження цін і тарифів на житлово-комунальні послуги встановлені ст.31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
До повноважень позивача не входить зменшення або збільшення тарифів, встановлених для оплати наданих послуг.
Згідно з п. 8 «Правил надання населенню послуг по водо-теплопостачанню і водовідводу», послуги надаються відповідно до умов договору. Але це не означає, що під час відсутності такого договору, відповідачі мають право користуватися послугами, що фактично надаються і не оплачувати їх.
Частиною 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Відповідно до вимог статті 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.
Це випливає з положення ст. 11 ЦК України відповідно до якої, цивільні права і зобов`язання виникають не тільки з основ передбачених законодавством, а також з дії громадян.
Такими діями відповідачів є фактичне користування послугами, що надаються позивачем.
Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За приписами ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.
Крім того, відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Оскільки відповідачі офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовились від послуг, які надавало їм КП «Харківські теплові мережі», то в них виник обов`язок сплатити ці послуги.
Відповідачі належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання не виконували, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносили.
Доказів того, що послуги відповідачам не надавались, що вони не користувались наданими послугами і потреби в таких послугах не мали, належними та допустимими доказами не доведено та матеріалами справи не підтверджено.
Враховуючи диспозитивність цивільного судочинства, та надані позивачем розрахунки, суд приходить до висновку, що зроблені позивачем розрахунки заборгованості є обгрунтованими, та підстав їм не довіряти у суду не має.
Розрахунок боргу, наданий позивачем, сумніву не викликає та приймається судом.
Відповідачі у свою чергу, зазначені позивачем обставини не спростували, доказів сплати заборгованості не надали, свій розрахунок заборгованості не запропонували.
Досліджуючи вимоги позивача в частині періоду виниклої заборгованості, суд зазначає наступне.
Згідно зі ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Частиною 1 ст. 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).
Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
У відзиві ОСОБА_1 зазначила, що позивачем прощений строк позовної давності, останній не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог за наявності спливу позовної давності, не довів поважності причин пропущення позовної давності, що є підставою для часткової відмови у задоволенні позовних вимог. 
У свою чергу, представник позивача просила поновити строк позовної давності з 01.04.2017 по 31.01.2022. 
Правила про позовну давність мають застосовуватись лише тоді, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права. У випадку відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а в зв`язку з необґрунтованістю самої вимоги.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.
Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.
Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).
Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).
Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.
Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини.
Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, суд дійшов висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставі статті 259 ЦК України.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21.
Позивач з позовною заявою звернувся 10.11.2023.
Таким чином, з огляду на приписи статей 256, 257 ЦК України, на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, який неодноразово був продовжений, пункти 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (чинний на момент звернення позивача з позовом), а також на встановлені судом обставини, а саме, дату звернення КП «Харківські теплові мережі» із даною позовною заявою та період нарахування останнім заборгованості, що становить з 01.12.2015 року по 31.01.2022 року, строк позовної давності щодо платежів за період з 01.12.2015 року по 11.03.2017 року включно позивачем пропущено.
Водночас, суд вважає за можливе поновити пропущений строк позовної давності за період з 01.04.2017 по 31.01.2022, а тому клопотання представника позивача про поновлення такого строку підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, стягненню підлягає заборгованість за послуги з теплопостачання з 01.04.2017 по 31.01.2022 року, яка складатиме 50 517,70 грн.
Досліджуючи вимоги позивача в частині нарахування інфляційних втрат та 3% відсотків річних, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З урахуванням існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України.
У зв`язку із простроченням відповідачами сплати комунальних послуг, позивач заявив до стягнення 6 405,09 грн – інфляційні витрати та 1 239,32 грн - 3% річних від простроченої суми за період 01.12.2020 по 31.01.2022 та надав відповідний розрахунок.
Суд не погоджується з вказаним розрахунком, вважає його необґрунтованим та обрахованим невірно (невірні індекси, коефіцієнти тощо).
Суд, у межах наданих йому процесуальним законодавством повноважень, не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погодився з розрахунком, наданим позивачем, оскільки незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову.
Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07.06.2023 у справі № 234/3840/15-ц.
Суд зробив розрахунок за допомогою сайту ligazakon інфляційних втрат за формулою ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ), де ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ...... , ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення, а саме:
Період 1 (01/12/2020 - 31/01/2022): IIc (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) = 1.12448543. Інфляційне збільшення: 1 827,55 x 1.12448543 - 1 827,55 = 227,50 грн.
Період 2 (01/01/2021 - 31/01/2022): IIc (101,30 : 100) x (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) = 1.11445533. Інфляційне збільшення: 3 961,67 x 1.11445533 - 3 961,67 = 453,43 грн.
Період 3 (01/02/2021 - 31/01/2022): IIc (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) = 1.10015334. Інфляційне збільшення: 1 993,26 x 1.10015334 - 1 993,26 = 199,63 грн.
Період 4 (01/03/2021 - 31/01/2022): IIc (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) = 1.08926073. Інфляційне збільшення: 2 856,59 x 1.08926073 - 2 856,59 = 254,98 грн.
Період 5 (01/04/2021 - 31/01/2022): IIc (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) = 1.07105283. Інфляційне збільшення: 1 483,14 x 1.07105283 - 1 483,14 = 105,38 грн.
Період 6 (01/05/2021 - 31/01/2022): IIc (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) = 1.06360758. Інфляційне збільшення: 186,44 x 1.06360758 - 186,44 = 11,86 грн.
Період 7 (01/06/2021 - 31/01/2022): IIc (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) = 1.04995812. Інфляційне збільшення: 186,44 x 1.04995812 - 186,44 = 9,31 грн.
Період 8 (01/07/2021 - 31/01/2022): IIc (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) = 1.04786240. Інфляційне збільшення: 186,44 x 1.04786240 - 186,44 = 8,92 грн.
Період 9 (01/08/2021 - 31/01/2022): IIc (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) = 1.04681558. Інфляційне збільшення: 186,44 x 1.04681558 - 186,44 = 8,73 грн.
Період 10 (01/09/2021 - 31/01/2022): IIc (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) = 1.04891341. Інфляційне збільшення: 177,88 x 1.04891341 - 177,88 = 8,70 грн.
Період 11 (01/10/2021 - 31/01/2022): IIc (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) = 1.03647570. Інфляційне збільшення: 181,07 x 1.03647570 - 181,07 = 6,60 грн.
Період 12 (01/11/2021 - 31/01/2022): IIc (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) = 1.02723062. Інфляційне збільшення: 1 899,97 x 1.02723062 - 1 899,97 = 51,74 грн.
Період 13 (01/12/2021 - 31/01/2022): IIc (100,60 : 100) x (101,30 : 100) = 1.01907800. Інфляційне збільшення: 816,63 x 1.01907800 - 816,63 = 15,58 грн.
Період 14 (01/01/2022 - 31/01/2022): IIc (101,30 : 100) = 1.01300000. Інфляційне збільшення: 2 471,03 x 1.01300000 - 2 471,03 = 32,12 грн.
Тобто, загальна сума інфляційних втрат складає 1 394,48 грн.
Також судом зроблений розрахунок 3 % річних за кожний період (помісячно) за формулою: Проценти = (Сума боргу) ? (Процентна ставка (%)) / 100% ? (Кількість днів) / (Кількість днів у році), де: (Сума боргу) – сума простроченого боргу; (Процентна ставка (%)) – проценти річних; (Кількість днів) – кількість днів прострочення зобов`язання; (Кількість днів у році) – кількість днів у календарному році, відповідно до якого 3 % річних складають 383,57 грн.
Враховуючи викладене, з відповідачів підлягають стягненню також інфляційні втрати у розмірі 1 394,48 грн. та 3% річних у розмірі 383,57 грн.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з опалення та постачання гарячої води за період з 01.04.2017 року по 31.01.2022 року у розмірі 50 517,70 грн., а також інфляційні витрати у розмірі1 394,48 грн. та 3% річних у розмірі 383,57 грн. за період 01.12.2020 по 31.01.2022.
Щодо розстрочення виконання рішення суду
У відзиві відповідач ОСОБА_1 просила розстрочити виконання рішення суду терміном на 12 місяців, поклавши на відповідачів обов`язок здійснювати виплати на користь КП «ХТМ» у розмірі 1/12 суми, визначеної у судовому рішенні щомісячно, починаючи з дати набрання законної сили рішенням суду.
Згідно ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.
Як на підставу розстрочення виконання рішення відповідач вказала, що відповідачі мають мінімальний дохід, відповідач ОСОБА_2 є особою з інвалідністю, відповідач ОСОБА_3 має двох неповнолітніх дітей, крім того в Україні запроваджено воєнний стан, що зумовлює наявність викликів, що постали перед українським суспільством внаслідок повномасштабного вторгнення рф та надала відповідні докази.
Враховуючи, що відповідач просить відстрочити виконання судового рішення, з огляду на те, що відповідачі маюьб складний матеріальний стан тощо, на підтвердження чого надав відповідні докази, з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності, суд приходить до переконання про наявність підстав для відстрочення виконання судового рішення на 12 місяців, оскільки існують виняткові обставини, які ускладнюють виконання рішення суду у даній справі.
Щодо судових витрат
Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з чим з відповідачів на користь КП «ХТМ» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 900,90 грн. (2684 грн. Х 70,82%).
Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 19, 76, 77, 82, 89, 95, 141, 174, 211, 223, 247, 259, 263-265, 268, 272, 273, 274ЦПК України, ст. 526, 625 ЦК України, ст..68 ЖК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», суд –
УХВАЛИВ:
Позов Комунального підприємства « Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання – задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», місцезнаходження: 61037, місто Харків, вулиця Мефодіївська, будинок 11, р/р НОМЕР_1 в ФХОУ ПАТ «Державний ощадний банк України», заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01 квітня 2017 року по 31 січня 2022 року в розмірі 50 517 (п`ятдесят тисяч п`ятсот сімнадцять) грн. 70 коп., три відсотки річних у сумі 383 (триста вісімдесят три) грн 57 коп. за період з грудня 2020 року по січень 2022 рік, інфляційні втрати у сумі 1 394 (одна тисяча триста дев`яносто чотири) грн 48 коп, всього 52 295 (п`ятдесят дві тисячі двісті дев`яносто п`ять) грн 75 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь комунального підприємства «Харківські теплові мережі», місцезнаходження: 61037, місто Харків, вулиця Мефодіївська, будинок 11, р/р НОМЕР_1 в ФХОУ ПАТ «Державний ощадний банк України» судовий збір в сумі 1900 грн. 90 коп. по 633 грн 63 коп. з кожного.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Розстрочити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 виконання судового рішення шляхом солідарної сплати заборгованості рівними частинами протягом 12 (дванадцяти) місяців, тобто по 4357,98 гривень щомісяця.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», місцезнаходження: 61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, буд. 11, код ЄДРПОУ 31557119.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 
З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.
Повне судове рішення складено та підписано 21.04.2026. 

Суддя         В.А.Смирнов