ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

08 квітня 2026 року м. Житомир справа № 240/29020/25
категорія 106030200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, 

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 у оформленні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану"; 
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду у розмірі 1 млн. гривень, передбаченою пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану".
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що він відповідає усім критеріям, передбаченим Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153, для виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 1 млн. гривень. А бездіяльність відповідача полягає у повному ігноруванні рапорту позивача, невжитті жодних заходів для оформлення відповідного наказу, порушують його права.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду прийнято подану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Від військової частини НОМЕР_1 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого представник відповідача просив відмовити в задоволенні даного позову. Зазначає, що позивач на даний час не проходить військову службу та звільнений з військової служби згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.10.2025 №306, а тому він не має права на отримання винагороди згідно постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану", оскільки однією з умов для виплати винагороди за тривалість проходження військової служби в бойових умовах є проходження особою військової служби на час набрання законної сили постановою КМУ №153 (13.02.2025).
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 у віці менше 25 років, має статус учасника бойових дій, що не є спірним.
Відповідно до довідки про перебування громадянина України з числа осіб, визначених пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України "Про соціальний і правовий захист осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, та членів їхніх сімей", у місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України або інтернування в нейтральних державах від 15.05.2025 №34/3-898д позивач з 24.01.2024 по 06.05.2025 перебував в полоні.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.10.2025 №306 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_1 , колишнього стрільця-помічника гранатометника 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 7 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону, звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 23.10.2025 №223-РС, з військової служби у запас за підпунктом "д" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку із звільненням з полону (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), виключено з 27.10.2025 зі списків особового складу військової частини, а з 28.10.2025 з усіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 .
31.08.2025 ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав рапорт по команді на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати одноразової грошової винагороди в розмірі одного мільйону гривень, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153, що підтверджується описом вкладення у лист та накладною №0505362300511. Рапорт було вручено 04.09.2025, але інформація за результатами розгляду зазначеного рапорту відповідачем не надана.
Також, 18.09.2025 на електронну адресу Генерального штабу ЗСУ направлено адвокатський запит в інтересах ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 про отримання одноразової грошової винагороди в розмірі одного мільйону гривень, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153. Проте, відповідь за результатами розгляду вказаного запиту відповідачем не надано.
Крім того, 03.11.2025 адвокатом в інтересах позивача було надіслано скаргу до Генерального штабу ЗСУ на бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , з проханням провести перевірку та надати актуальну інформацію (щодо відсутності офіційної письмової відповіді командира військової частини НОМЕР_1 на поданий рапорт позивача про отримання одноразової грошової винагороди в розмірі одного мільйону гривень, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153, що підтверджується описом вкладення у лист та накладною №0505394576543, але інформація про результати розгляду скарги не надана.
Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ).
Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.
Законом, що відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 за №2011-XII (далі - Закон №2011-XII).
За змістом частини першої статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (частина друга статті 9 Закону №2011-XII).
Приписами частини четвертої статті 9 Закону №2011-XII унормовано, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Кабінетом Міністрів України 11.02.2025 прийнято постанову №153 "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану" (далі - Постанова №153).
Згідно з пунктом 3 Постанови №153 установлено, що учасниками експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби.
Пунктом 4 Постанови №153 визначено, що особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 №64, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;
військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони два або більше разів за сукупністю притягувалися до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується.
За змістом частини першої статті 52 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" постанови Кабінету Міністрів України, крім постанов, що містять інформацію з обмеженим доступом, набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими постановами, але не раніше дня їх опублікування.
Постанова Кабінету Міністрів України "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану" від 11.02.2025 за №153 набрала чинності 13.02.2025, з дня її офіційного опублікування в газеті "Урядовий кур`єр".
Таким чином, аналізуючи зміст положень Постанови №153 можна дійти висновку, що реалізація права особи на отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1000000 гривень можлива виключно за умови дотримання встановлених цією Постановою вимог, які мають існувати в сукупності, а саме: вік прийняття або призову на військову службу до 25 років; бути особою рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення; бути прийнятим або призваним на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2102-IX, до набрання чинності цією постановою - 13.02.2025 у віці до 25 років; проходити військову службу; брати безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (надалі по тексту також - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності вказаною постановою - 13.02.2025, або строком менше шести місяців із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених), або менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон); відсутності притягнення до відповідальності два або більше разів за сукупністю дисциплінарних стягнень строку дії яких не закінчився.
Як встановлено судом, на момент підписання контракту про проходження військової служби в ЗСУ ОСОБА_1 не виповнилося 25 років.
Позивач має статус учасника бойових дій та відповідно до довідки про перебування громадянина України з числа осіб, визначених пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України "Про соціальний і правовий захист осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, та членів їхніх сімей", у місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України або інтернування в нейтральних державах від 15.05.2025 №34/3-898д з 24.01.2024 по 06.05.2025 перебував в полоні.
Таким чином, позивач повністю відповідає вимогам п.3, 4 Постанови №153 та має право на виплату відповідної винагороди.
Крім того, позивач не притягався до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, що не заперечується відповідачем.
Доказів протилежного матеріали справи не містять.
Тому суд вважає, що позивач має повне право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до п.4 Постанови №153.
Позаяк, інше тлумачення, на переконання суду, не відповідатиме меті прийняття Постанови №153 підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану та матиме ознаки дискримінації.
Водночас, суд відхиляє доводи представника відповідача про звільнення позивача з військової служби з 27.10.2025 як на підставу для не виплати спірної винагороди, оскільки Постанова №153 не містить обмежень чи застережень відносно отримання одноразової грошової винагороди військовослужбовцями, які проходили службу.
Звертаючись до суду з даним позовом та обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказав на бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не розгляді його рапорту від 31.08.2025 щодо нарахування та виплати одноразової грошової винагороди в розмірі 1000000,00 гривень, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153.
Так, матеріалами справи підтверджується, що 31.08.2025 ОСОБА_1 подав рапорт по команді на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати одноразової грошової винагороди в розмірі 1000000,00 гривень, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153.
Даний рапорт з відповідними документами направлений засобами поштового зв`язку, що підтверджується описом вкладення рекомендованого листа та накладною №0505362300511 та був отриманий військовою частиною НОМЕР_1 04.09.2025.
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які документальні докази того, що вказаний рапорт був розглянутий командиром військової частини НОМЕР_1 та за наслідками цього розгляду було прийняте відповідне рішення.
Отже, не розгляд рапорту ОСОБА_1 від 31.08.2025 щодо нарахування та виплати одноразової грошової винагороди в розмірі 1000000,00 гривень, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153, свідчить про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень - військової частини НОМЕР_1 .
У той же час, суд не може підмінити встановлену законодавством процедуру розгляду військовою частиною НОМЕР_1 рапорту позивача про нарахування та виплату одноразової грошової винагороди у розмірі 1000000,00 гривень, передбаченої Постановою від 11.02.2025 №153.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 23.12.2021 у справі №480/4737/19 та від 08.02.2022 №160/6762/21, ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.
За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача буде визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не розгляді рапорту ОСОБА_1 від 31.08.2025 щодо нарахування та виплати одноразової грошової винагороди в розмірі 1000000,00 гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 31.08.2025 щодо нарахування та виплати одноразової грошової винагороди в розмірі 1000000,00 гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, викладених у даному судовому рішенні.
У задоволенні ж іншої частини позовних вимог необхідно відмовити як передчасних.
Згідно з вимогами ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.
Згідно ст.139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 194, 242-246, 255, 262, 263, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не розгляді рапорту ОСОБА_1 від 31.08.2025 щодо нарахування та виплати одноразової грошової винагороди у розмірі 1000000,00 гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану".
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 31.08.2025 щодо нарахування та виплати одноразової грошової винагороди у розмірі 1000000,00 гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану" та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, викладених у даному судовому рішенні.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович

08.04.26